"Geordi, megtalálta?" - Még nem.
Itt már kezd komollyá válni a koncentráció...
Ammónia, klór és kálium-klorid, parancsnok.
Most már a hőjét is érzem.
Megvan. - "Pontosan hol?"
Úgy tíz méternyire innen, egy ODN-vezeték mögött.
Ott aztán meleg van. Legalább kétezer fok.
Megyek tovább.
Minden rendben. Aktiváltam a vészkioltó-rendszert.
Az életjelei stabilak.
Az interfész-egység működési paraméterei megfelelnek az elvárásoknak.
Akkor miért köhögött? - Pszichoszomatikus reakció.
Olyan mintha valóban itt lennék.
Úgy értem, ott, a Jeffries-csőben.
Amikor az a gáz körülvett, nem tudtam megállni, hogy ne köhögjek.
Még soha senkinek nem volt része ennyire összetett és valósághű szenzorikus átvitelben.
Az interfész tökéletesen illeszthető Geordi beültetéseihez.
A vizorja lehetővé teszi, hogy a szonda
egyenesen az agykérgébe továbbítsa a jeleket.
Vagyis úgy néz ki, működőképes a dolog.
Geordi, szeretném, ha átvinné a szondát a Jeffries-csőből
a komphangárba, mire elérjük a Marijne VII-et.
Meglesz.
Egy pillanat...
Valami nincs rendben. A bal lábam nem működik rendesen.
Mi történt?
A szondának minden mozdulatra reagálni kellene, amit Geordi végre akar hajtani.
Mikor az agya a lábát mozgatja, az interfész továbbítja az impulzust a szondához.
A jelek szerint elcsúszott az észlelési tartomány. Megnövelem az érzékenységet.
Most már rendben.
Megyek tovább lefelé.
És minek az öltözék? - Az továbbítja a tapintásérzékelést
így Geordi úgy érzi, hogy ugyanazon körülmények között van mint a szonda.
Geordi, mi történt?
Semmi. Éppen a tükörképemet nézegetem egy műszerpultban.
Egészen elfelejtettem milyen jóképű vagyok.
Az űr a legvégső határ.
Ennek végtelenjét járja az Enterprise csillaghajó,
melynek feladata különös, új világok felfedezése;
új életformák, új civilizációk felkutatása;
és hogy eljusson oda, ahol még senki sem járt azelőtt.
A kapitány naplója, csillagidő 47215,5.
A Raman nevű kutatóhajó vészjelzésére reagálva érkeztünk egy csillagrendszerbe,
amelyet úgy tűnik, egy különlegesen nagy gázóriás gravitációs tere ejtett fogságba.
A mentési művelethez egy nemrég kifejlesztett...
különleges interfész-szondát fogunk alkalmazni.
Átnéztem a hajó küldetési tervét.
Egy mintavételi eljáráshoz a Ramannak le kellett ereszkednie
11,000 kilométert a biztonságos pályáról,
majd a mintavétel után vissza kellett volna térnie.
De valami történt velük...
Leálltak a pajzsaik vagy egy inverziós folyamat következett be a hajtóműben...
Vannak életjelek? - A bioérzékelőink használhatatlanok.
Túl nagy légköri zavar. - Még életben lehetnek,
de innen nem tudjuk megállapítani.
Képes a szonda ilyen körülmények között adatokat továbbítani?
A szonda egy részecskesugárral képes áthatolni az interferencián.
De azért nagyobb jelszintet kell alkalmaznunk.
Elviseli az idegrendszere a megnövelt terhelést?
A legmagasabb terhelési próba hetven százalékon volt.
Mehetünk feljebb is, de a biztonsági rendszer 98 százaléknál megszakítja a kapcsolatot
és leállítja az interfészt. - Kapitány.
Üzenetet kaptunk a Főparancsnokságtól. Hold admirális keresi.
Kapcsolja a készenléti helyiségbe.
A legfontosabb, hogy a héttagú legénységet biztonságba helyezzünk.
Készen áll a szonda? - Igen, uram.
Ha az elülső zsilipnél küldik be, a lehető legközelebb jutnak vele a hídhoz.
Amint a szonda bejutott,
összekapcsolódom vele
és megkezdjük az adatátvitelt. - Lássanak hozzá.
Helló, Marcus. - Jean-Luc.
Mi a helyzet a Deep Space 3-on?
Mi rendezzük meg az idei palio-t.
A ferengiket azzal gyanúsítják,
hogy megpróbálták megvesztegetni a breen pilótát, hogy elveszítse a futamot.
Ez nem lep meg. - No igen. De nem ez az egyetlen baj.
Bár azt mondhatnám, hogy csak a csevegés emiatt hívtam fel.
A Hera kilenc nappal ezelőtt indult útnak egy egyszerű futárfeladattal.
Öt napig folyamatos kapcsolatban voltunk, de egyszer csak megszakadt az összeköttetés.
Nyomtalanul eltűnt.
A Hera? - Igen, sajnos.
Az Excelsior és a Noble az elmúlt 72 órában bejárták a teljes tervezett útvonalát,
de nem találtak semmit.
Egyelőre folytatjuk a keresést újabb 72 óráig,
de azt hiszem akár egy hét alatt sem találnánk semmit.
Értesítem La Forge parancsnokhelyettest.
Mr. Data, szeretnék beszélni La Forge parancsnokhelyettessel.
Igenis, uram.
A hídon leszek.
Geordi, az imént kaptam tájékoztatást a Főparancsnokságtól. A Hera eltűnt.
Eltűnt?
Az anyám?
La Forge kapitány és a teljes legénység sorsa ismeretlen.
A múlt héten találkoztam az apáddal. És előtte tíz nappal a nővéreddel.
Tudod, mennyire hiányzik a kedvenc fiam...
Az egyetlen fiad, anya. - Meglátogathatnád megint a Héra-t.
Egy csomó új ember van a fedélzeten...
Egy női főmérnök is. Legalább annyira rajong a gépeiért, mint te.
Azt hiszem ő a legjobb műszaki ember a flottánál...
Na jó, a második legjobb.
Tessék.
Bocsásson meg, nem tudtam, hogy éppen... - Nem tesz semmit.
Azt hiszem, meg kellene ismerkednetek.
A jövő héten ugyanabban a szektorban leszünk,
pattanj be egy kompba és gyere át. Bemutatlak neki.
Anyám mindig is feleséget akart találni nekem. - Találkozunk apád partiján.
De ne felejtsd el, ha beszélsz vele, hogy ez meglepetés.
Ez az üzenet úgy három hete jött.
Sajnos nem tudtam találkozni vele.
Geordi, a szonda belépett a légkörbe
és készen áll arra, hogy feljuttassuk a hajóra.
Ha szeretne pár napig megszabadulni a gondoktól, én elboldogulok az interfésszel.
Az interfészt az én vizoromhoz szabályoztuk be.
Legalább tíz óra lenne átalakítani és a legénységnek odalent nincs ennyi ideje.
Nem kell, hogy teljesen kompatibilis legyen.
Így nem tudom majd olyan pontosan irányítani, mint ön, de működni fog...
Felejtse el...
Én vagyok a legalkalmasabb erre és semmi oka sincs, hogy ne végezzem el a feladatot.
A Hera pont elég indok lenne. - A Hera eltűnt, ez minden.
Lehet, hogy csak terven kívül megálltak valahol egy kis kikapcsolódásra.
Most pedig indulás.
Kapitány, a szonda a helyén van a Ramanon.
Picard Data-nak: jelentést.
Készen állunk az interfész aktiválására, uram.
Akkor rajta.
Távoli érzékelők bekapcsolva.
Interfész aktiválása. Most.
Az életjelek stabilak.
Geordi, hogy érzi magát? - Nagyszerűen.
Van vizuális kapcsolata? - Még nincs.
Data, állíts a bemeneti érzékenységen, semmit nem látok.
"Rendben, máris."
Most már jobb. Csak egyelőre fekete-fehér.
Megnövelem a jelszintet hetvenöt százalékra.
Naa. Így mindjárt más.
Felment a pulzusa. Azt hiszem a szervezete most alkalmazkodik a megnövelt jelszinthez.
Csak egy kicsit izgatott vagyok, ez minden, Doktor.
Mintha ez lenne az első randevúm,
de nyugodjon meg, jól vagyok.
Rendben, de nem kockáztatunk
ha a szívverése tovább gyorsul, bontjuk a kapcsolatot.
Értettem.
Hatalmas itt a felfordulás,
valahol megsérülhetett a burkolat.
Különböző légköri gázok vannak a folyosóban.
Főleg metán és ammónia.
Lehet, hogy a híd burkolata hasadt fel.
Elindulok arrafelé.
Van itt valaki.
"Hol vagy most?"
Nagyjából tizenkét métert jöttem a főfolyosón.
Beszorult az egyik leszakadt vezeték alá.
Kicsit több energia kellene a vonósugárba, nem tudok megemelni egy roncsdarabot.
"Legfeljebb nyolcvan százalék, Data. Nem több."
Meghalt.
Data.
Az az ajtó, ami a folyosó végén van,
hová vezet? - "Egy mágneses raktárhelyiségbe."
Ez egy biztonságos hely lehet, ha a hídon történt valami.
Data, szükségem lenne egy fézertöltetre.
Négyes szint, keskeny sugár.
Megtaláltam őket.
Mind meghaltak. A teljes legénység.
Tűz ütött ki a helyiségben...
Data, megszakítani!
Mi történt? Geordi!
Nem tudom pontosan. A kezem.
Megégtek.
Hogy történhetett ez meg? - Egyfajta energiakiáramlás történt a ruhánál.
A biztonsági rendszernek meg kellett volna akadályoznia, nem?
Igen, de van egy elméletem arra, hogy mi történt.
Az interfész érzékenységét elégé nagyra állítottuk
és Geordi idegi reakciója annyira erős volt,
hogy begerjesztette a továbbító rendszert.
Az érzékelők továbbították a hőt a kezemhez.
A Raman legénysége meghalt.
Szeretném felhozni onnan őket, ha ez nem jelent veszélyt Geordi-ra.
Ha korlátozzuk a bemenő jelet, akkor nem lehet baj.
Hét ember halt meg odalent, nem hagyhatjuk hogy...
kárba vesszenek az általuk szerzett adatok.
Doktor?
Ha az interfészt alacsonyabb jelszinttel üzemeltetjük, jóval kevesebb a kockázat.
Picard Riker-nek. - "Itt Riker."
Újra bevetjük a szondát.
Akkor előbb át kell irányítanunk a tartalék vezérlőbe.
A hídjuk túlságosan megsérült. - Mikor tudja pozícióba állítani?
"Két órán belül. Át kell juttatnunk a törmeléken."
Értettem.
Úgy tűnik, lesz ideje pihenni egy kicsit.
Igen...
Egyébként is lenne egy kis dolgom.
Hogy vagy, apa?
A körülményekhez képest jól.
És veled minden rendben? - Igen.
Ma reggel beszéltem a nővéreddel.
Azt mondta, néhány nap múlva felhív.
De most még nagyon ki van borulva.
A Hera búcsúztatóját valószínűleg a Vulkánon tartják majd.
A legénység nagyrészt onnan származott.
A nővéred és én azonban szeretnénk egy magánszertartást is.
Apa...
Nem gondolod hogy ez még kissé korai?
Két hajó kutat utánuk,
és eddig nem találtak sem roncsokat, sem szubtéranomáliára utaló nyomokat.
Sem a hajót. - Még nem. De ez megváltozhat.
A Csillagflotta veszteséglistára tette a Héra-t.
Már csak a tisztesség kedvéért keresik.
Geordi, az anyád meghalt.
Te lehet, hogy így gondolod.
De amíg nem láttam egyértelmű bizonyítékot erre vonatkozóan, én nem adom fel a reményt.
Hát jó, Geordi… Bármikor felhívhatsz.
Tessék.
Üdv, Data.
Még mindig dolgozol? - Nem.
Elvégeztük a szükséges módosításokat az interfészen.
Most éppen arra várok, hogy Riker parancsnok a megfelelő helyre manőverezze a szondát.
Segíthetek valamiben? - Nem!
Tulajdonképpen csak erre jártam és gondoltam benézek.
Éppen költészeti tanulmányokat folytatok.
Data, semmi sincs a képernyőn. - Ez nem teljesen igaz.
Bár igaz, hogy a kijelző üres, de ennek az ürességnek is van költői jelentése.
Így nem lehet semminek nevezni.
Ezt meg ki mondta? - A régi doosodariak.
Sok költeményük szól a hiányról vagy az ürességről.
Sok nagy költőjük töltött napokat az üresség tanulmányozásával és megértésével,
hogy továbbadhassa az így szerzett érzéseket a hallgatóságának.
Ami azt illeti az Akadémián néhány előadás nagyon hasonlított ehhez.
Biztos, hogy nem akarsz beszélni az anyádról?
Miért kérdezed? - Nyilvánvalóan fájdalmat okoz az elvesztése
és bár azt állítod, hogy csak úgy erre jártál,
lehet, hogy ez a bevezetés ehhez a kellemetlen témához.
Jól gondolom? - Nem, Data.
Az ember néha valóban csak úgy beugrik valakihez, mert éppen arra jár.
Akkor elnézésedet kérem a hibás feltételezés miatt.
Ebből a költemény részletből 47 perc hiányzik.
Ha akarod, vizsgálhatjuk együtt az ürességet.
Köszönöm.
Tudod Data...
Lehet, hogy egy kicsit túl gyorsan feladtad.
Ezt nem értem.
Mikor azt mondtam, hogy az ember néha csak úgy beugrik valakihez,
azt is hozzátettem, hogy csak néha.
Akkor a feltételezésem mégis helyes volt és szeretnél az anyádról beszélni?
Tényleg akkora ostobaság azt gondolni, hogy még él?
Az értelmi képességeidnek ehhez semmi köze.
Viszont azt hiszem kissé elfogultan viszonyulsz a rendelkezésre álló adatokhoz.
Ő a hajó kapitánya...
Volt már ezelőtt is nehéz helyzetben,
miért lenne ez most másképp?
A Hera-éhoz hasonló esetek
ritkán végződnek sikeres mentőakcióval.
Ezzel nagyon megnyugtattál!
Ne haragudj, Data. Nem akartam így rád támadni.
Nem bántottál meg. Jelenleg kétségbe vagy esve és ezen a reakción nem lehet csodálkozni.
Tudod, ha tényleg, tényleg meghalt...
Nem is tudom, mihez fogok kezdeni.
Folyamatosan érkeznek a szonda telemetrikus adatai.
A jelszint a névleges érték ötvenhárom százaléka.
Ugyan már, az túl kevés, Data. Azzal nem megyek semmire.
Szeretnék egy biztonságos alaphelyzetből indítani. Később növelhetünk a jelszinten.
Készen áll? - Igen. Kezdhetjük.
Létrehozom az összeköttetést.
Nem látok az égvilágon semmit.
"Növelem a jelszintet." - Igen.
Így már jobb, de egy kicsit még mindig sötét.
"Így megfelelő?"
"Geordi?"
"Geordi, hallasz engem?"
Anya?
Anya, te vagy az? - Te vagy az?
Elfelejtettem, hogy te csak a szondát látod.
Én vagyok, csak az Enterprise-on. Összeköttetésben állok ezzel a szondával.
Geordi, kivel beszél? Mit lát odaát?
De tényleg te vagy az, anya? - Igen, én vagyok. Az anyád.
De hogyan lehetséges ez? - Nincs idő megmagyarázni...
Le kell innen mennünk. - Le? Hová?
A felszínre. - Geordi, jelentést.
Várjon egy kicsit, Doktor. Miért?
Miért kell lemennünk a felszínre?
Mert mindannyian meg fogunk halni. - Mindannyian?
Úgy érted, a Hera? A Hera odalent van?
"Megszakítjuk a kapcsolatot." - Ne, várjon!
Szükségünk van a segítségedre. Szükségem van rád.
Anya. - Geordi.
A biztonsági rendszer bontotta a kapcsolatot.
Sokkot kapott...
Az érzékszervi túlterhelés úgy tűnik nem hagyott maga után maradandó károsodást,
de nem tehetjük ki az agyát még egyszer ekkora igénybevételnek.
Van valami magyarázat a hallucinációjára?
Az agyműködése rendben van. - Már megmondtam, hogy nem hallucináció volt!
Geordi, átnéztem az összes regisztrált adatot.
Semmi jel nem utal arra, hogy emberi lény lett volna a Raman fedélzetén.
Mert nem is volt. A hajójuk lent van a felszínen.
Szóval úgy véli, hogy amit látott, az valamiféle adás volt?
Igen, olyasmi. Valahogy sikerült kapcsolatba lépniük velem.
Mi viszont nem regisztráltunk semmiféle adásra utaló nyomot.
Talán csak én észlelhettem, mert össze voltam kapcsolva a szondával.
A szonda segítségével Geordi képes észlelni olyan kvantumzavarokat,
szubtéranomáliákat és egyéb jelenségeket,
amelyeket egyéb észlelőrendszerek nem regisztrálnak.
Meglehet, de hogyan láthatta úgy,
mintha az anyja előtte állna a helyiségben?
Konkrétan erre nem tudok válaszolni, de a mi agyunkat nem készítették fel
olyan információk befogadására, mint Geordi-ét a vizor miatt.
Ha valami olyan dolgot észlel amit nem ért meg, úgy értelmezi ahogy tudja.
Hangnak, szagnak, vagy éppen képnek.
Látják? - Geordi.
Ez még nem azt jelenti, hogy valóban az anyját látta ott.
Csak arra adhat magyarázatot, hogy miért gondolta, hogy őt látja.
Én viszont biztos vagyok benne, hogy az anyám hajója odalent van és segítenünk kell nekik.
Geordi, a Hera a legutolsó jelentés szerint mintegy háromszáz fényévnyire volt innen.
Hogy kerülhettek volna ide?
Ha a Hera a felszínen lenne,
a burkolata nem tudna ellenállni az atmoszféra nyomásának.
Legalább hadd menjek le ellenőrizni.
Nem javaslom, hogy még egyszer használja az interfészt. A túlterhelés majdnem megölte.
Nem lesz semmi bajom! - Nem, nem. Én nem kockáztatom az életét.
Data, dolgozzon ki valami eljárást a Raman kiemeléséhez. Ha lehet két órán belül.
Geordi.
Szeretném, ha beszélne Troi tanácsadóval.
Várja önt.
Írja le az anyját, Geordi.
Ha arra számított, hogy most elregélem a gyerekkorom történetét, akkor téved.
Nem ezt kérdeztem.
Na jó. Szóval...
Egyszerűen csodálatos.
Kedves, nagyon együtt érző,
jó emberismerő, néha tudja mit fog mondani valaki, mielőtt még kimondaná.
Mindig is ilyen volt,
fel tudta ismerni a jellemző személyiségi jegyeket.
Mikor látta utoljára? - Úgy hét hónapja,
amikor kinevezték a Hera-ra, a fogadáson, amit a legénységnek adott.
Azóta többször meg akartam látogatni, de sosem tudtam rá időt szakítani.
Vagyis, persze ha nagyon erőltettem volna a dolgot, lett volna rá időm,
de hát ki gondolta...
Vagyis, úgy értem... Nem gondoltam hogy...
Nem gondolta, hogy nem láthatja többé.
Nem szívesen mondom ki ezt...
Javasolnék valamit, tekintse úgy mint egy elméletet. Rendben?
Hallgatom.
Aggódik az anyja eltűnése miatt
és mert nem kereste fel, bántja a lelkiismerete.
Ezért nem akarja igazán elfogadni, hogy lehet, hogy meghalt.
Annyira hinni akarja, hogy az anyja még él,
hogy emiatt néha látni véli.
De azt mondta, hogy ott ragadtak a bolygón és bajban vannak.
Ha valóban arról lenne szó amire ön gondol,
nem gondtalannak és vidámnak kellene látnom?
Nem, mert úgy túl egyszerű lenne.
Nem tudná elhinni.
Vagyis minél bonyolultabb helyzetbe helyezi,
annál tovább hiheti, hogy él.
Ez egy nagyszerű elmélet, tanácsadó.
De elméletem éppenséggel van nekem is.
Első megközelítésben arra gondoltam, hogy...
vonósugárral kellene megpróbálnunk kiemelni a Raman-t.
De sajnos a jelentős mértékű interferencia megakadályozza a hajó pontos bemérését.
És ha felállítanánk egy relérendszert?
Én is erre a megoldásra gondoltam.
Két kompot kell beállítanunk közénk és a Raman közé,
olyan pajzskonfigurációval ellátva, ami tovább vezeti a vonósugarat.
Elég közel tudjuk vinni a kompokat anélkül, hogy...
a pilóták veszélybe kerülnének? Mr. La Forge?
Én, igen.
Amíg mindkettő a troposzférában marad, addig nincs nagy gond.
Ebben az esetben... - És a Hera?
Nem hagyhatjuk ott őket.
Parancsnok... - Kicsit utánagondoltam a dolgoknak.
Néhány hete üzenetet kaptam az anyámtól.
Azt mondta, hogy egy új főmérnököt kaptak, aki a térhajtóművel kezdett kísérletezgetni.
Jártam a Hera-n, és láttam, hogy mivel próbálkozott.
Triongerjesztőket épített be a szubtértekercsekbe.
Ezek már eleve okozhatnak fura dolgokat, akkor meg...
főleg, ha az ember kicsit játszadozni kezd velük.
Igen. Több jelentés is szól szubtér-buborékokról, és egyéb torzulásokról.
Na tessék. És ha pontosan valami ilyesmi történt?
Nem kimondottan szubtér-buborékra gondolok, inkább egy szubtér-tölcsérre.
Ami összeköti a tér két pontját a szubtéren keresztül?
A Hera létrehozhatott egy olyan torzulást, aminek a másik vége itt volt.
Miért pont itt? - A Hera tíz napja járt erre,
a bolygó közelében pedig elég erős szubtéranomáliák vannak.
A hajó szubtérmezeje felvehette az egyik jellemzőit,
a tölcsér pedig, visszarántotta ide a hajót.
Tehát lehet, hogy a Hera itt van valahol?
Valószínűleg egy statikus szubtérmezőben, de nem tudhatjuk, meddig marad épségben.
Mr. La Forge, van valami bizonyítéka ennek az alátámasztására?
Elég különös szubtérjelenségeket észleltem mikor össze voltam kapcsolva a szondával.
Geordi, ennek elég sok oka lehet... - Igen, de én beszéltem is vele.
Arra kért, hogy vigyem közelebb a Ramant a bolygóhoz.
Mr. Data, lehetséges ilyesmi?
Igen uram. Bár meglehetősen valószínűtlen
Mennyire? - Majdnem teljesen, uram.
Dolgozzák ki a tervet a kompok elhelyezésére. - Kapitány!
Lelépni!
Mr. La Forge.
Tudnia kell, hogy megértem az érzéseit.
Az anyja eltűnése valóban tragikus, de...
nem tehetem kockára az életét egy erősen megkérdőjelezhető elmélet miatt.
Kapitány, ha mégis igazam van és az ennek ellentmondó tények ellenére mégis él...
Sajnálom Geordi, de a döntésem végleges.
Értem, uram.
A vonósugár egy órán belül készen lesz.
Nem hiszem, hogy azért jött, hogy csak ezt közölje.
Valóban nem.
Geordi.
Lehet, hogy kicsit ridegen viselkedtem a Ramanon történtekkel kapcsolatban,
de nem nézhetem tétlenül, hogy az egyik legjobb...
tisztem szükségtelenül tegye kockára az életét.
Ez esetben azt hiszem, az én dolgom lenne eldönteni, mi szükségtelen és mi nem.
Az anyám meghalt, mikor még kisgyerek voltam.
Csak halvány emlékeim vannak róla, meg a történetek, amiket az apám mesélt
és amiket én újra meg újra hallani akartam.
Mikor aztán iskolába kerültem,
elmondtam ezeket a történeteket a barátaimnak, mintha még mindig élne.
Tulajdonképpen számomra olyan volt, mintha valóban élne
és egyszer majd visszatérne hozzám.
De az egyik tanáromnak elege lett a dologból,
így ő és az apám elbeszélgettek velem.
Azt mondták, fontos, hogy elfogadjam, hogy az anyám halott.
És, hogy soha többé nem láthatom viszont
és még az sem hozhatja vissza, hogy én annyira reménykedem benne.
Azon a napon értettem meg hogy az anyám valóban halott.
Egész éjjel sírtam,
de utána egyre jobban éreztem magam.
Az ön anyja valóban halott volt. Voltak bizonyítékok, holttest, temetés.
Egyértelmű és valóságos volt, megtörtént. - Geordi...
Ha láttam volna a testét vagy a hajó roncsait, el tudnám fogadni, hogy meghalt.
De így egyszerűen csak eltűnt.
És az alapján, amit tapasztaltam, fennáll a lehetősége, hogy még életben van.
Ezért nem adom fel.
Még nem.
Gyanítottam, hogy megpróbálsz egyedül csatlakozni az interfészhez.
Valóban?
Az eddigi viselkedésedből kikövetkeztethető volt.
Úgy tűnik, meglehetősen jól ismersz. - Ezzel megszeged a kapitány parancsait.
Nem ülhetek ölbe tett kézzel, mikor lehet, hogy az anyám odalent van.
Nem engedhetem meg hogy veszélyeztesd a testi épségedet.
Data, ha nem próbálom meg kideríteni az igazságot,
az életem végéig együtt kell élnem azzal,
hogy lehet, hogy hagytam meghalni.
Ezt nem tudnám elviselni. Ezért kell lemennem még egyszer.
A saját érdekedben bezárathatlak a kabinodba a küldetés hátralevő részére.
Ha ezt tartod helyesnek, tedd meg.
Mert másképp nem tudsz megakadályozni abban, hogy megpróbáljam megmenteni az anyámat.
Mit csinálsz?
A biztonságod érdekében figyelemmel fogom kísérni az interfész biztonsági rendszereit.
Hogy zárathatnálak a kabinodba valamiért, amit még meg sem tettél?
Tudod, hogy ebből mindkettőnknek nagy baja származhat...
Nagy a valószínűsége annak, hogy igazad van.
Köszönöm, Data.
De azért lenne egy kérésem... - Éspedig?
Szeretnélek arra kérni, hogy tartsd szem előtt azt a...
lehetőséget, hogy amit látsz, esetleg mégsem valóságos.
Úgy lesz.
Megígérem.
Bekapcsolom az interfészt.
Anya?
- Szia, Geordi.
Anya! Mondd, hogy kerültél ide?
Valójában nem vagyok itt, Geordi. A felszínen vagyok a hajómban.
Egy szubtértölcsér hozott ide minket... - Pontosan ezt gyanítottam!
De hogyan tudunk kommunikálni?
Sikerült egy olyan szubtérjelet generálnunk, ami képes átjutni a légköri anomáliákon.
"Geordi, látod most az anyád képét?"
Igen és épp most erősítette meg a feltevésemet, Data.
Egy különleges szubtéri energiacsomót észlelek a közeledben.
Nagyon hasonlít ahhoz, amivel akkor léptél kapcsolatba, mikor először láttad az anyádat.
Így tudnak velünk kommunikálni.
Ez az egyetlen jel ami képes áthatolni a zavarokon...
Segítened kell rajtunk. - Már ki is gondoltam valamit...
Lejjebb kell vinnünk a Ramant
és ki kell bocsátanunk vele egy ellenfázisú szubtérmező-hullámot.
Miért?
Mert az ez által létrejött szubtértorzulás visszafordítja a tölcsért
és kilöki a hajót az indulási oldalon.
Geordi, a légköri áramlások egyre erősebbek lesznek a felszínhez közeledve.
Lehet, hogy a Raman megsemmisül, mielőtt elég közel érhetne a Hera-hoz.
Akkor is meg kell próbálnunk.
Nincs már sok időnk.
A pajzsok működnek...
Megkezdtük a süllyedést.
Hála istennek!
Hála istennek? - Hogy még élsz.
Hogy a gyanúm beigazolódott.
Alig várom, hogy felhívjam apát és Ariana-t. Ők már föladták a reményt.
Hazamegyünk...
Úgy néz ki, igen. Data!
egyre rosszabb a kép.
Elveszítem a kapcsolatot.
A szonda valószínűleg kikerült a hatósugárból.
Akkor növeld az erősítést.
Már így is hetvenöt százalékon vagyunk.
Data! Tudod, hogy fel lehet vinni százig is, csak lassan kell emelni a szintet,
hogy az idegrendszerem hozzá tudjon igazodni.
Elvileg igen, de már ennél a szintnél is
fellép bizonyos mértékű veszélyes visszacsatolás.
Több mint háromszáz ember van a Hera-n
és csak mi ketten menthetjük meg őket.
Növelem az erősítést, ahogy haladtok lefelé.
Működik a dolog.
Ha majd le akarsz kapcsolódni az interfészről, előbb lassan csökkentenünk kell a jelszintet,
különben károsodás éri az idegrendszeredet a lekapcsolástól.
Amint létrehoztam a szubtérmezőt, visszaveheted az erősítést.
"Értettem."
Néhány percen belül beérünk a Hera érzékelőinek hatósugarába.
Anya, nagyon sajnálom, hogy nem látogathattalak meg akkor, néhány hete.
Túl sok dolgod volt. - Akkor is bocsáss meg.
Máskor jobban igyekszem.
Kapitány, a Raman folyamatosan ereszkedik a bolygó felé.
Geordi!
A jelszint a tűréshatár kilencven százalékánál van.
A számításaim szerint hamarabb eléri a száz százalékot, mint hogy a Raman elérné a Hera-t.
Akkor átlépjük a határt.
Ezt nem tanácsolom. Be kell fejezned az ereszkedést.
Ne, Geordi, kérlek.
Data, leviszem a hajót a felszínre.
Ha nem növeled meg kellőképpen az erősítést,
az interfész lekapcsolódik, ami nem tesz jót az idegrendszeremnek.
Geordi, ezzel nagyon nehéz helyzetbe hozol.
Kérlek fejezd be a süllyedést.
Nem tehetem, Data. Növeld az erősítést.
Kikapcsolom a biztonsági rendszert.
A jelszint eléri a száz százalékot. Most.
Köszönöm, Data.
Közeledünk. - Hála istennek!
"La Forge parancsnokhelyettes!" - Igen, kapitány?
Szüntesse meg az ereszkedést és készüljön fel az interfészről történő lekapcsolódásra.
Sajnálom kapitány, de nem tehetem.
Az ördögbe is! Geordi, meg fogja ölni magát!
Ha most visszatérek, az anyám és az egész legénység meghal.
Keresem a hajódat,
de nem találok semmit.
Még mindig túl messze vagyunk.
Nem, nem hinném. Valamit észlelnem kellene,
de nincs itt semmi.
Se szubtértölcsér, se hajó...
Semmi sincs itt!
Doktor, mi történik? - Az idegrendszere túlterhelődik.
Nem fogja túlélni! - Geordi, mi történik önnel?
A vonósugár...
Gyorsan eltéríteni...
Mi az ördög vagy te?
Megölsz minket. Tovább kell mennünk lefelé.
"Geordi."
Mi történik? Jelentést.
Fogoly vagy?
Le tudják választani az interfészről?
Ha egyszerűen megszakítjuk a kapcsolatot, sokkot kap.
Fogságba estél a hajón?
Csökkentsék a jelszintet és hozzák ki onnan mielőtt túl késő lenne.
Ez azt jelenti, hogy megölted a Raman legénységét?
Talán becsaphatjuk az érzékszerveit... - Becsaphatjuk?
Korábban rögzített érzékszervi információkat juttathatunk a rendszerbe.
Így lekapcsolhatjuk az interfészről és mégis kapni fog bemenőjelet.
És így a szükséges ütemben csökkenthetjük le a szintet.
Mit akarsz?
Mint egy dekompressziós kamrában? Próbáljuk meg.
Akkor baleset volt. Kapitány, lejjebb kell vinnem a Ramant a mélylégkörbe.
Miért van szükség erre?
Mert mikor a vizsgálatok elvégzésére alámerültek,
tudtuk nélkül magukkal ragadtak néhány életformát
amelyek a mélylégkörben élnek.
Egyfajta szubtéri lények... Intelligensek.
Amikor a hajó újra magasabb keringési pályára állt, fogságba estek.
Honnan tudja mindezt?
Mert az egyik lény kapcsolatba lépett velem.
A szonda segítségével megismerte a gondolataimat
majd felöltötte az anyám alakját, hogy így vegyen...
rá arra, hogy közelebb vigyem a hajót a felszínhez.
Ezek a lények felelősek a Raman legénységének haláláért?
Igen, de nem szándékosan tették.
Valószínűleg megpróbáltak kapcsolatba lépni velük, mint most velem,
a gondolataikon keresztül.
Ez a kísérlet halálosnak bizonyult,
de engem az interfész valahogyan megvédett.
Vissza kell vinnem őket, kapitány,
mert nem képesek a felsőbb légkörben létezni.
Azonnal elindulok vissza, amint...
Geordi, mi történt?
A légkör egyre erősebben örvénylik, a rendszerek túlterhelődnek.
Egyre nehezebben tudok energiát juttatni a pajzsokba.
Geordi.
Biztonságban vagyunk.
Viszlát.
Energiát veszítek...
A pajzsok nyolc másodperc múlva leállnak. - Kapcsolják át a bemeneti jelet.
Még egy pillanat.
A pajzsok megszűntek!
Bemeneti jel átkapcsolva.
Működni fog a dolog? - Az életjelei stabilizálódnak.
Úgy tűnik, túl van a nehezén.
A kapitány naplója, kiegészítés.
Sikerült Mr. La Forge-ot nehézség nélkül leválasztani az interfészről
és jelenleg a 495-ös Csillagbázis felé tartunk.
A parancsom ellenére cselekedett
és életveszélyes helyzetbe sodorta magát. Ennek nem örülök túlságosan.
Értettem, uram. A történtekért vállalom a felelősséget. Data nem...
Mr. Data-t is elő fogom még venni.
És nem tekinthetek el attól sem, hogy az esetről említést tegyek a szolgálati lapjukon.
Igen, uram. - Lelépni.
Geordi,
sajnálom, hogy nem találta meg az anyját.
Köszönöm, uram.
Különös volt ahogy odalent mellettem állt. Annyira valóságosnak tűnt...
Mintha egy utolsó lehetőség lett volna arra, hogy elbúcsúzzak tőle.