A kapitány naplója, csillagidő 46915.2.
Az Enterprise megérkezett a Nervala IV-hez,
annak reményében, hogy sikerül hozzáférnünk azokhoz a kutatási adatokhoz,
amelyeket a Csillagflotta kutatói hagytak hátra
egy nyolc évvel ezelőtt történt evakuálás során.
Köszönöm.
Nagyon szépen köszönöm.
Köszönöm. Nagyon köszönöm.
Eljátszhatunk valakinek valamit? - A "Night Bird"-öt.
Szeretnének kérni valamit? - A "Night Bird"-öt.
Hölgyeim és uraim, a "Night Bird" következik. Egy, kettő...
Ez meg mi volt?
Will tíz éve próbálja megtanulni ezt a számot,
de a szóló még mindig nem megy neki.
Figyelj, kezdődik.
"Data Riker parancsnoknak." - Hallgatom.
"Parancsnok, szükségünk lenne önre a hídon." - Már ott is vagyok!
Ez épp a legjobbkor jött.
Beszélni akart velem Mr. Data. - Igen, uram.
Lehet, hogy a vártnál korábban lejuthatunk a felszínre.
Annyira lecsökkent a zavarómező?
Nem, uram. De a Potemkin által végrehajtott...
kiürítésről feljegyzett adatok áttekintése után.
La Forge parancsnok és én úgy láttuk, hogy egy...
transzporter módosítással áthidalható a probléma.
Tehát át tudnak juttatni a zavarómezőn?
A mostani transzporterek egyébként is nagyobb teljesítményűek, mint a Potemkin-éi voltak.
Nagyon remélem. Nem szeretnék elakadni valahol félúton visszafelé.
Mikor indulhatunk? - 97 perc múlva.
Mennyi időnk lesz odalent? - 26 perc.
Utána a zavarómező megint felerősödik.
Akkor nem sok időnk lesz előkeríteni az adatokat.
Az elkövetkezendő három napra még két elegendő...
nagyságú mezőerősség-csökkenést jeleztünk előre.
Reméljük ennyi elég lesz. - Elég kell, hogy legyen, uram.
A legközelebbi ilyen kedvező helyzet csak nyolc év múlva fog bekövetkezni,
mikor a bolygó a naphoz elég közel halad el a pályáján.
Akkor jobb, ha máris értesíti a felderítőcsapatot, hogy időben indulhassunk.
Igenis, uram.
Egész máshogy néz ki mint akkor.
Hatalmas volt a felfordulás. - Parancsnok.
Valaki volt itt. - Talán egy hajó zuhant le,
a túlélők pedig itt kerestek menedéket.
Parancsnok, valaki felénk tart.
Humanoid életforma. 40 méterre keletre van és közeledik.
Az űr a legvégső határ.
Ennek végtelenjét járja az Enterprise csillaghajó,
melynek feladata különös, új világok felfedezése;
új életformák, új civilizációk felkutatása;
és hogy eljusson oda, ahol még senki sem járt azelőtt.
Ki maga? - Ki maga?
William Riker parancsnok vagyok az Enterprise nevű föderációs csillaghajóról.
Az lehetetlen. Én vagyok Will Riker.
Megkérdezhetem, hogy került ide?
Nyolc éve, az állomás kiürítésére érkezett hajóval jöttem.
Melyik hajó volt az? - A Potemkin.
Miért nem tért vissza a többiekkel?
Engem akartak utoljára felsugározni.
A zavarómező valószínűleg felerősödött
és már nem tudtak rendesen bemérni.
Megpróbáltam kapcsolatba lépni a hajóval, de túl nagy volt az interferencia.
Biztos vagyok benne, hogy azóta is eltűntként szerepelek a Csillagflotta-adatbázisban.
Ez nem így történt. Valóban én voltam az utolsó, de rendben felsugároztak.
Nem hisz nekem...
Nem arról van szó hogy hiszek-e vagy nem.
De nem lehet mindkét történet egyszerre igaz.
Hajlandó alávetni magát egy orvosi vizsgálatnak?
Természetesen.
Mr. Worf, vigye a gyengélkedőbe és értesítse a kapitányt.
Mi folytatjuk a munkát idelent.
Worf az Enterprise-nak. Két főt felsugározni. - "Igenis, uram. Készüljenek fel."
Pár éve eltört a karja...
Volt egy kisebb földrengés...
Egy meglazult válaszfal a kezemre esett. Magam tettem sínbe.
Jean-Luc Picard.
Will Riker hadnagy.
Remélem, megérti miért szükségesek ezek a vizsgálatok.
Persze, uram.
Genetikailag teljesen megegyezik Riker parancsnokkal.
Mit gondol, lehet valamiféle klón?
Nem hinném. Nincsenek apróbb genetikai eltérések.
De azért nem kizárható...
Így hát végeztem egy idegrendszer-letapogatást.
Az idegi mintázatok szerkezete legalább olyan egyedi, mint például az ujjlenyomatok.
Néhány jelentéktelen eltérést kivéve a két mintázat teljesen egyforma.
És ezt nem lehet lemásolni? - Nem.
Az ember életének kezdetétől folyamatosan változik,
Lehetetlen, hogy két személlyel születésétől fogva pontosan ugyanazok a dolgok történjenek.
Tud erre magyarázatot adni?
Én vagyok Will Riker.
Nem tudom ki tért vissza a Potemkin fedélzetére...
aznap, de, hogy nem én voltam az biztos.
Hadnagy, a főmérnökünk ellenőrizni fogja a Potemkin transzporternaplóját,
abból biztosan ki fog derülni valami.
Ne aggódjon, kiderítjük a dolgot.
Addig is kap egy kabint,
ahol rendbe szedheti és kipihenheti magát. - Másra nem is vágyom.
Az állomás replikátorai az utóbbi időben már alig működtek.
Legalább végre ehetek valami finomat. Doktor.
A zavarómező erőssége ugrásszerűen megnövekedett,
amikor megpróbálták felsugározni.
A transzporterfőnök egy másik mintavevő sugárral próbálta kiegyenlíteni.
Hmmm. Érdekes próbálkozás.
Gondolom a két mintát egyesíteni akarta a jelpufferben.
De végül is ez nem vált szükségessé.
Az első mintatevő sugár sikeresen megőrizte a mintáját,
így visszatért a hajóra. - És a második sugár?
A transzporterfőnök megpróbálta lebontani, de az valahogyan visszaszóródott a felszínre.
És odalent egy második William Riker materializálódott.
De hogyan maradt egyben a második mintavevő sugár?
Véletlenül. A sugárnak ehhez pontosan olyan fázisban kellett lennie, mint a zavarómezőnek.
És melyikünk a valódi?
Ez a legérdekesebb az egészben. Mindkettejük.
Ugyanis mindketten egy teljes mintából materializálódtak.
Tehát egyetlen pillanatig mindketten ugyanaz a személy voltak.
De persze az azóta eltelt nyolc év alatt nagyon különböző életkörülmények között éltek.
Így most már teljesen különböző emberekké lettek.
Talán úgy is mondhatnánk, hogy ő az ikertestvére.
A lényeg, hogy most két Will Riker van a hajón.
Mivel Riker hadnagy egy ideig velünk marad
mindent meg kell tennünk, hogy jól érezze magát köztünk.
Még mindig itt van az eredeti feladat, az adatbázis megszerzése.
Az állomás számítógépe csak részben működőképes.
Némely részeit kiszerelték,
amiket Riker hadnagy arra használt, hogy...
működésben tartsa az állomás sugárvédő-pajzsát.
Rendbe lehet hozni olyan szintig, hogy kinyerhessük az adatokat?
Anélkül elég nehéz lesz hogy tudjuk, pontosan mit csinált.
Talán segíthetne. - Sokáig volt odalent.
Nem tudom, hogy, hogy érezné magát, ha most vissza kellene mennie.
Majd én beszélek vele. - Köszönöm, tanácsadó.
Tessék.
Helló, Will.
Imzadi.
Will... - Nem gondoltam, hogy valaha viszontlátlak.
Beszélnünk kell.
Miatta vagy a hajón. - Nem. Riker parancsnok és én barátok vagyunk.
Nagyon jó barátok, de ez minden.
Üljünk le, Will.
Emlékszel, mikor utoljára találkoztunk?
Mintha csak tegnap lett volna. A Janaran vízesésnél, a Betazeden.
Aznap hajóztál ki a Potemkinnel.
És 6 hét múlva találkozni akartunk a Risa-n. - De nem találkoztunk.
Persze, hogy nem.
Nem így értettem. Riker parancsnok és én nem voltunk ott.
Will-t addigra előléptették.
Tudom.
"A Nervala IV állomás kiürítésekor tanúsított bátorsága és önfeláldozása elismeréseként."
Belepillantottam a szolgálati lapjába.
Úgy döntött, hogy a karrierje fontosabb.
Alig maradt ideje egyéb dolgokra.
Tartottuk ugyan a kapcsolatot,
de csak két évvel később találkoztunk újra, az Enterprise-on.
És ez idő alatt megváltoztak az egymás iránti érzéseink.
Majdnem hat éve szolgálunk már itt.
És a dolgok soha nem lettek újra olyanok mint egykor voltak.
Rengeteg időm volt, ott az állomáson.
Gyakran annyira egyedül éreztem magam, hogy attól tartottam, megbolondulok.
Csak az tartott életben, hogy reméltem:
ha kitartok még a következő napig, valaki biztosan megment.
És akkor újra láthatlak.
De a dolgok néha egyáltalán nem úgy alakulnak, ahogy az ember számít rá.
Tudom, hogy valami mást reméltél.
De ez nem jelenti azt, hogy nincs jövöd.
Köszönöm.
Picard kapitány szeretné tudni,
hogy segítesz-e rendbe hozni az állomás adatbankját.
Annyira átépítettem azt a számítógépet, hogy más már nemigen tudna eligazodni rajta.
Szívesen állok a szolgálatukra. - Elég jól vagy hozzá?
Teljesen. - Nagyszerű. Tájékoztatom a kapitányt.
Jobb, ha most megyek.
Deanna.
Tudom, hogy rég láttuk egymást utoljára.
És, hogy az érzéseid időközben megváltoztak.
De az enyémek nem.
Nem tudom ilyen egyszerűen feladni. Nem próbálhatnánk meg még egyszer?
Jó éjszakát, Will.
A sugárzás negyvenkét másodperc múlva lehetségessé válik.
Mennyi időnk lesz odalent? - 36 perc, uram.
Riker hadnagy még hiányzik. Nem vesztegethetjük az időt.
Komputer, hol tartóz...
Kérdés törölve.
Parancsot kapott, hogy pontban nyolckor jelentkezzen itt.
Sajnálom, de...
Meg kell tanulnia, hogy az önfegyelem nagyon fontos. De most jöjjön.
Energiát.
A legtöbb konzolt kikapcsoltam, hogy takarékoskodjak az energiával.
Szinte mindent átirányítottam.
Ellenőrizzék az EPS-rendszert
és adjanak energiát a konzolokra.
Áttelepítettem a magrendszert az alsó szintre.
Hozzá lehet férni innen?
Megnövekedett a szeizmikus aktivitás a környéken.
Lehet, hogy megsérültek az adatvonalak és nem sikerül elérni őket.
De megpróbálok hozzáférni a parancstovábbító rendszerhez.
Sikerülni fog, ha elérjük és lekapcsoljuk az adattároló szervert.
Azon töprengek, hogy tájékoztassam-e apámat arról ami történt.
Azt hiszem el lenne ragadtatva attól, hogy most már kettő van belőlünk.
Időközben kissé megromlott a viszonyunk.
Én egyébként is hozzászoktam a gondolathoz, hogy nem látom többé.
És most, hogy így alakult, azt hiszem nem is fogom zavarni.
Miért lépett kapcsolatba vele? - Nem én kezdeményeztem.
Ő jött az Enterprise-ra azzal, hogy átvehetem az Aries irányítását.
És mit szólt hozzá, hogy visszamondta a felajánlást egy saját hajóra?
Természetesen nem értette.
Ebben véletlenül egyet értek vele.
Az elsődleges EPS-csatoló teljesen szétégett. Az egész egységet ki kell cserélnünk.
Nekem viszont sikerült rendbe hozni a vezérlőrendszert.
Akkor lássuk, jutunk-e valamire.
Nem működik. - Akkor valóban megszakadt az összeköttetés.
Le kell mennünk, és onnan kell közvetlen kapcsolatot kiépítenünk.
Kevesebb mint három percünk van.
Akkor itt maradok. Addigra biztosan elkészülök,
amikorra a sugárzás újra lehetségessé válik.
Ez túl veszélyes. A méréseink szerint az egész terület szerkezetileg instabil.
Nem egyszer jártam odalent.
Mire újra lejöhetünk, álljon készen az új EPS-modul.
Beépítjük, és a fenti terminálok egyikével próbálunk kapcsolatba lépni a rendszermaggal.
Riker az Enterprise-nak. Felkészülni a felsugárzásra.
Menjenek. Mire visszajönnek, készen leszek.
Várjon!
Parancsot kapott, hadnagy!
Komputer. Valeri gyökérteát. Forrón.
"Tanácsadó, pontban tizenkilenc órakor...
jöjjön a hármas transzporterállomásra. Fontos."
"Fáradhatatlanul dobogó szív,
Mely segíti utunk, ha a végtelen hív."
Segíthetek valamiben, tanácsadó? - Nem, köszönöm.
"Senki sem tudja, hogy mit hoz a jövő,
De haladunk előre, mert ez a fő."
Hmm.
A Janara-vízesés. - Emlékszem. Honnan való?
Én csináltam. Van már néhány éve.
Te csináltad? - Ez a harmadik próbálkozás eredménye.
Sokáig tartott, míg átalakítottam a fézert, hogy elég vékony legyen a sugara.
Ez csodálatos. Nagyon köszönöm.
Van egy kis időd? - Hm-hmm.
A legutóbbi közösen eltöltött esténkre szerettelek volna emlékeztetni ezzel.
És milyen érzés újra emberek között lenni?
Egész kellemes.
Különös.
Sokáig azt csinálhattam, amit akartam, és amikor akartam.
Nehéz dolog újra hozzászokni a parancsokhoz. - El tudom képzelni.
Pedig hozzá kell szoknom, ha folytatni akarom a pályafutásomat.
Tehát emellett döntöttél.
Hiszen tudod. Az a tervem, hogy legkésőbb harmincöt éves koromra kapitány leszek.
Habár ez most már nem fog sikerülni. Ezt be kell látnom.
Azért örülök, hogy mindez nem vette el a kedvedet.
Pedig így van.
Minden valahogy bonyolultabb mint amilyen volt.
De azért nem fog megakadályozni abban, hogy az lehessek, aki lenni akarok.
Tessék.
Köszönöm.
Sokat gondolkodtam rólunk.
Még hetekkel a kiürítés után is
vártam, hogy találnak majd valami módot a zavarómező áttörésére, és felsugároznak.
Sőt, abban reménykedtem, hogy még találkozhatunk is a Risa-n.
De a napok múltak és senki sem jött.
Végül lassan megértettem, miért.
Azt gondoltam, azt hitték, hogy elvesztettek a sugárzás közben,
és azért nem jön le senki, mert tudják, hogy úgysem találnának semmit.
Elképzeltem, ahogy megemlékezést tartottatok rólam.
És ettől valahogy jobban éreztem magam.
Meg tudom érteni.
Te is ott voltál. Tudod hogy jól áll neked a fekete?
El tudom képzelni magamat
a sírástól kivörösödött szemmel. Borzasztóan nézhettem ki.
Gyakran néztem fel, a csillagok irányába...
És abban reménykedtem, hogy ha erősen koncentrálok, valahogy megérzel.
És akkor várni fogsz rám, mert tudod, hogy még találkozhatunk.
Tudom, hogy örültségnek hangzik, de voltak...
pillanatok amikor megesküdtem volna rá, hogy...
Á, csak beszélek itt össze-vissza.
Gondolom még emlékszel mikor azt mondtam, hogy
nem találkoztunk Riker parancsnokkal a Risa-n.
De azt akkor nem mondtam, hogy mennyire csalódott voltam emiatt.
Nem is kellett. Tudtam.
Igen És utána csak alig hallottam felőle.
Tudtam, hogy ha vinni akarja valamire, akkor ezt kell tennie,
de nem akartam, hogy vége legyen.
Nagyon is gyakran gondoltam rá.
Azon tűnődtem, hol van, mit csinál éppen.
És én is gyakran felnéztem az égre és azt reméltem, hogy...
valahogy megérzi majd, hogy rá gondolok.
És ki tudja?
Lehet, hogy egyszer ugyanazt a csillagot néztük.
Te rám gondoltál, én pedig...
bizonyos értelemben rád.
Tessék.
Beszélni akart velem, uram. - Igen, Egyes.
Riker hadnagy nemrég felkeresett a felderítőúttal kapcsolatban.
Szerinte csak úgy juthatunk az adattárolóhoz,
ha közvetlen kapcsolatot létesítünk a magrendszerrel.
Azok a barlangok életveszélyesek.
Túl kockázatos. - Azt mondta, csak nemrég járt odalent
és a kockázat minimális.
Nagyon jó esély van arra, hogy sikerül
az állomás valamelyik konzoljával kapcsolatba lépni a rendszermaggal.
De ha mégsem, nyolc évet kell várnunk az újabb lehetőségre.
Riker hadnagy terve veszélyesebb...
de több esély van a sikerre is.
És az adatok fontossága miatt vállalnunk kellene ezt a kockázatot.
Igyekszem majd kidolgozni a lehető legbiztonságosabb akciótervet.
Biztos vagyok benne, hogy Riker hadnagy szívesen a segítségére lesz.
Akkor beszélek vele.
Uram.
Hadnagy. - Uram.
A kapitány az imént tájékoztatott a javaslatáról.
Jobban örültem volna, ha engem keres fel ezzel.
Az állomáson megpróbáltam megbeszélni önnel. - Visszautasítottam a tervét.
És, hogy döntött a kapitány? - Beleegyezett a dologba.
De most elsősorban nem erről van szó. - Valóban?
Ha azt hiszi, hogy dühös vagyok amiatt, mert a kapitány magának adott igazat, téved.
Bár nem értek egyet a döntésével,
de ő a felettesem, így követem a parancsait.
És, hogy tisztázzunk minden esetleges félreértést:
én pedig az ön felettese vagyok, és így engedelmességet várok magától.
De ha nem képes erre, nincs helye a csapatomban.
Igen, uram.
14 órakor találkozunk a tanácsteremben, hogy kidolgozzuk a részleteket.
A Ten Forwardban beszélgettünk órákig...
És mi történt azután? - Elkísért a kabinomig.
És utána? - Beverly!
Csak megkérdeztem...
Tudod, hogy Will és köztem már régóta nincs...
De ő nem Will.
Vagyis, Will, de... Tudod mit akarok mondani...
Borzasztóan nehezemre esik kordában tartani a vele kapcsolatos érzelmeimet.
Deanna.
Csak azért mert Riker parancsnokkal annak idején másképp alakultak a dolgok,
az még nem feltétlenül jelenti azt hogy Riker hadnaggyal is hasonlóképp lesz.
Tudtam, hogy bátorítani fogsz. - Te kezdted az egészet vagy talán nem?
Azt hiszem mára befejeztem. - Beverly!
Viszlát.
A taichi-chuan egyik formája?
Klingon gyakorlatok. Worf hadnagy tart belőle oktatást.
Eléggé hasonlít. Mutasd csak még egyszer...
Ez majdnem olyan volt mint a KoH-man-ara. - T'ai chi ch'uan. A daru védés.
És most valami mást...
Ezt, hogy hívják? Úgy tűnik Mr. Worf kiváló oktató.
Helló, Will.
Ha vele akarsz lenni, nem kell az engedélyemet kérned.
Ha a szemedbe nézek, tudom, mi történik.
Mindent elárul.
Az elmúlt időben mindkettőnknek voltak kapcsolatai másokkal.
De ez valahogy más és nem tudtam, mit gondolsz róla.
Valahogy még hízelgőnek is találom.
Különös érzés lehet.
Mióta a fedélzeten van,
többször átgondoltam a döntéseket amiket külön-külön és együtt hoztunk.
Én úgyszintén.
Tegyél meg nekem valamit... Legyél nagyon óvatos.
Will, tudom, hogy vannak vele nehézségeid...
Nem erről van szó.
De mit gondolsz, ha ő tért volna vissza és én maradok ott,
nem ugyanúgy döntött volna ő is?
Nem akarom, hogy ez újra fájdalmat okozzon neked.
Persze...
Full. Három királlyal.
Szeretnék köszönetet mondani a bőkezű adományokért.
Tessék.
Azt reméltem egyedül van. Bocsánat a zavarásért.
Nincs kedve beszállni?
Öt lapos leosztással játszunk, nincs korlátozás.
Kérem a beugrókat.
Hadnagy? - Hármat kérek.
Mr. Worf? - Négyet.
Parancsnok? - Ennél maradok.
Az osztónak kettőt.
Ön dönt a tétről, hadnagy.
50. - Passzolok.
Megadom az 50-et. És még tízet.
Egy lapot sem cserélt, szóval van magánál valami. Miért nem megy magasabbra?
Nem, köszönöm.
Ezek szerint biztosra megy, hmm?
Maga jön. - Licitálok.
Megadom a tízest. És emelem az összeget 100-al.
Nagyon sokat kellett ácsorognom a tükör előtt, hogy begyakoroljam ezt az arckifejezést.
Blöfföl... A száz és még húsz.
Az osztó passzol.
Azt hittem, időközben rájött már, hogy jó néhány dologban különbözünk,
ezért is játsszunk másként.
Majd a végén válik el hogy kinek lesz elege előbb.
Azt hittem megelégszik a második hellyel, parancsnok.
Én még soha nem voltam teljesen elégedett.
Tudom, hogy mit akarok, és hogy mit kapok ahelyett.
És majd akkor beszélhet boldogságról, ha ez magának is megy, hadnagy.
A húsz.
és még 300.
Most már egyértelmű, hogy blöfföl... - Benne van vagy nincs?
Na tegyünk pontot a dolog végére.
Itt a háromszáz, és még annyi, amennyije csak van.
Nos?
Passz.
Maga mindig is szerencsésebb volt. Mindenben.
Tessék.
Bocsánat, hogy így betolakodom, de szeretnék megbeszélni veled valamit.
Picard kapitány tudna egy helyet szerezni nekem a Gandhi-n.
és ha belegondolok, hogy milyen hosszú ideje nélkülöztem már a szolgálatot.
Nem hagyhatom ki ezt a lehetőséget.
Mikor indulsz? - Egy hét múlva.
Értem...
Deanna.
Hat hónap szolgálat után a fedélzetre hozhatom a családomat.
Ha feleségül akarsz jönni hozzám...
Mielőtt szolgálatba léptél a Potemkin-en, pont ugyanezt mondtad.
Tudom. De közben kicsit feltartottak...
És ha nem így lett volna, hogy alakul a sorsunk?
Nem követtem volna el azt a hibát, hogy elhagylak. Ebben biztos vagyok.
Nem tudom, hogy képes vagyok-e elhinni ezt neked.
Az is elég sokáig tartott míg túltettem magam azon...
ami köztem és Riker parancsnok között történt.
És nem akarok még egyszer ugyanabba a helyzetbe kerülni.
Soha nem ártanék neked, Deanna. - És nem is csak erről van szó.
Keményen dolgoztam, hogy kialakítsam ezt a mostani életemet itt az Enterprise-on.
Jól érzem itt magam.
Én pedig örömmel maradnék ha a körülmények mások lennének.
De nem tehetem.
Nem, ha ő is a fedélzeten van.
Tudom.
Ez azt jelenti, hogy vége? - Nem.
Nem.
Csak még nem tudom képes lennék-e ennyire megváltoztatni az életemet.
Talán mindkettőnknek jól jönne némi idő.
Jó éjszakát.
A kapitány naplója, kiegészítés.
Eljött a harmadik lehetőség a lesugárzásra.
A felderítőcsapat még egyszer megpróbálja elérni az adatbázist.
Ha helyreállt a kapcsolat, irányítsuk át az adatbázis vezérlését erre a konzolra.
Készen áll, Data parancsnokhelyettes?
Ön velem jön. - Data parancsnokhelyettes szaktudásával...
Nem kell túl sok szaktudás ahhoz, hogy megjavítsuk.
Ön és én megoldjuk.
Hadnagy lenne egy személyes jellegű kérdésem.
Ha ön találkozna a hasonmásával, ön is nehezen jönne ki vele?
Azt hiszem igen. - Miért?
Mert nem olyan könnyű kijönni velem. - Hmm.
Pedig Riker hadnaggyal és Riker parancsnokkal jól együtt lehet dolgozni,
de egymással mégis nehézségeik vannak.
Megállapítottam, hogy az emberek számára nagyon értékes az egyediség,
az, hogy különböznek a többiektől.
És egy hasonmás semmissé teszi ezt az érzést.
Lehet ez az oka az ellenségeskedésüknek?
Az is lehet, hogy arról van szó hogy az ember felfigyel azokra a tulajdonságokra
a hasonmásában, amiket nem kedvel magában.
Megjöttünk.
Ott a rendszermag.
És? Talán vár valamire? - A parancsaira.
Hogyan jussak el odáig?
Úgy tudom, ismerős idelent. Biztos vagyok benne, hogy ismeri a legjobb utat.
Így van, uram.
Ionsugárzást észlelek. - Miért nem jelentette korábban?
Mert eddig nem volt itt semmiféle sugárzás. Csak nemrégiben keletkezhetett.
Ha rendbe akarjuk szedni ezt a vezetéket, már nem lesz időnk eljutni a rendszermaghoz.
Most nézze meg.
Működik. A sugárzás csökken. Hamarosan a veszélyességi szint alá esik.
Legközelebb ne adja fel ilyen könnyen.
Másszon fel.
Gyerünk, kapaszkodjon!
Gyerünk. Másszon!
Gyerünk!
Kezdje meg az adattovábbítást. - Gyerünk.
Egyikünknek ki kell jutnia. - Másszon.
Gyerünk!
Másszon!
Helyreállították a kapcsolatot. Töltse le az adatbázist.
Megkezdem az adattovábbítást.
A kapitány naplója, csillagidő 46920.1.
Most, hogy sikeresen letöltöttük a Nervala-állomás adatbankjának tartalmát
az Enterprise útnak indult, hogy találkozzon a Gandhi-val.
Tessék.
Úgy hallottam, hogy a Gandhi a Lagana- szektorba megy, bizonyos méréseket elvégezni.
Így van. Csak maga az út négy hónapig fog tartani.
Nem megyek veled.
Nem lep meg, hogy ezt kell hallanom.
Nem kezdhetek egy teljesen új életbe...
Most még nem.
Tessék.
Bocsánat. - Semmi baj.
Szeretnék odaadni valamit.
A kabinom tele van olyan dolgokkal, amik mindkettőnkhöz tartoznak.
Legalább ezt az egyet hadd adjam oda.
Köszönöm. - Sok szerencsét, Will.
Azt hiszem, mostantól a Thomast fogom használni.
Az a második keresztneved...
Ezek szerint valóban nagyon különbözünk. Soha nem szerettem ezt a nevet.
Nekem viszont valahogy tetszik.
Nos, azt hiszem jobb ha indulok.
Sokáig vártam. Most pedig várok még egy kicsit.
Jól vigyázz rá.