Az előző rész tartalmából:
Nem minden klingon halt meg a khitomeri mészárlás során.
Sokan romulán fogságba estek
és fogolytáborokba kerültek egy távoli bolygón.
Az apja a foglyok egyike volt.
Ha az apám még élne, a családjának három generációja vinné tovább a szégyenét.
Még Alexandernek is ezzel kellene együtt élnie!
Tehát nem akar tudomást venni erről, a becsületük elvesztésének lehetősége miatt?
Az apám halott. Az yridiai hazugságokkal üzletel.
Ez egy nyomkövető, ezzel találja majd meg a hajómat.
Maga klingon. Hogy jött ide?
Ez most nem fontos. Azért jöttem, hogy hazavigyem magukat.
El kell mennie, azonnal.
Ahhoz már túl késő. Másokat hozna ide.
Mi nem megyünk el innen. És most már te sem.
És most, a folytatás.
Vegyétek el a hátizsákját.
Talán attól féltek, hogy meghaltok a szökés közben?
Mi már halottak vagyunk, Worf. Meghaltunk a Khitomeren.
Az ellenség fogságába estünk. Ez még a halálnál is rosszabb.
Miért hagytátok?
Nem önként tettük. A kolónia egyik határterületét védtük.
A romulánok tönkretették a pajzsunkat
és valamit felrobbantottak a közelünkben amitől elvesztettük az eszméletünket,
Mikor magunkhoz tértünk, már foglyok voltunk. Fegyvertelenül, megkötözve.
Három hónapon keresztül vallattak.
Megpróbáltuk halálra éheztetni magunkat, de életben tartottak.
A romulánok parancsnoka, Tokath, nagylelkű cselekedetnek tekintette.
A romulánok azt remélték, hogy az életünkért területeket kapnak majd,
de a Klingon Nagytanács elzárkózott a tárgyalások elől.
Nem akarta elismerni hogy a harcosait foglyul ejtették.
Mikor kiderült, hogy nem húzhat hasznot belőlünk, Tokath el akart engedni minket.
De mi tudtuk, hogy családjaink azt hiszik, hogy odavesztünk a harcban.
Nem akartuk megbecsteleníteni őket a visszatérésünkkel.
Elmondtuk ezt Tokathnak, aki megértést mutatott irányunkban.
Megértem a kívánságukat, hogy meg akarják óvni a családjaik becsületét.
És a maguk becsülete? Nem túl dicső dolog fogságban elsorvadni.
A becsületünket elvesztettük már akkor, mikor fogságba estünk.
Már nem számít, hogy mi történik velünk.
Az egyetlen, ami számít, hogy a családjaink becsülete megmaradjon.
Miért jöttél ide, Worf?
Ha megtaláltad volna az apádat,
csak a szégyenedet találtad volna meg.
Ha őt veletek együtt foglyul ejtették volna,
megtalálhattam és viszontláthattam volna. És örültem volna, hogy láthatom.
A szívemben nincs helye a szégyennek.
Csak egyben reménykedem. Hogy az én fiam, ha egyszer rám talál,
elég klingon legyen ahhoz, hogy megöljön.
Az űr a legvégső határ.
Ennek végtelenjét járja az Enterprise csillaghajó,
melynek feladata különös, új világok felfedezése;
új életformák, új civilizációk felkutatása;
s hogy eljusson oda, ahol még senki sem járt azelőtt.
Ez egy gin'tak lándzsa. - És ha így van?
A szüleid semmit sem tanítottak meg neked?
Ez harcban használják, nem arra, hogy földet túrjanak vele.
Itt nincs szükségünk fegyverekre. A háború messze van innen.
Milyen háború?
Ami elől a szüleink ide menekültek.
Annak a háborúnak már hosszú évek óta vége.
Engem nem érdekelnek a történeteid, klingon. Nekem dolgom van!
Légy üdvözölve, Worf.
Azt hallottam, velünk maradsz.
De nem önszántamból.
Nem is örülsz, hogy így megmenekülsz a háborútól?
A háború...
Igen. Nagyon jól ismerjük a történetét.
A népünket belerángatták.
Mindenkinek harcolnia kellett, akár akart, akár nem.
Ezért menekültek el a szüleink, hogy itt biztonságban élve
nevelhessék fel a gyerekeiket.
Azt hittem, megkönnyebbülsz, hogy megmenekültél a harctól. Itt biztonságban vagy.
Egy otthon lehet biztonságos, de lehet börtön is egyúttal.
Ahonnan én jövök, mindenki szabadon járhat-kelhet.
Itt is.
Mondd az apádnak, hogy el akarsz menni.
Hogy fel akarod keresni a klingonok ősi otthonát. És majd meglátod, mit válaszol.
De én nem akarok odamenni. Az veszélyes hely.
Egyáltalán nem.
Ba'el.
Gyere ide. - Igen, anyám.
Nem hagyhatod el a tábort, igaz?
Akkor gondolom nem találkozunk többé a forrásnál.
Megtiltottam neked, hogy beszélj vele! - Sajnálom, anyám.
Tessék.
Tokath vagyok.
Visszajöhetek később is, ha most nem alkalmas az időpont.
Igen különös dolog
olyan börtönőrt látni, aki ennyire törődik a foglyai jólétével.
Ez az egész börtön különös.
Elvette a klingonoktól a személyiségüket.
A becsületüket.
Azzal, hogy nem vágtam el a torkukat, mikor eszméletlenül rájuk bukkantunk?
Nem várhatom el magától hogy megértse ezt. Maga egy romulán.
Maga pont olyan mit L'Kor volt húsz éve. Büszke, és dühös.
Gyűlölt engem, mint minden klingon.
El kell ismernem, én sem szerettem különösebben.
De mikor tájékoztattam a Főparancsnokságot
arról, hogy itt akarnak maradni,
azt mondták, öljem meg őket. Különben nekem is itt kell maradnom örökre,
hogy vigyázzak rájuk.
A döntésem a katonai pályafutásom végét jelentette.
Miért döntött így?
Nem várhatom el magától hogy megértse ezt. Maga egy klingon.
De elvárom, hogy legyen megértéssel az itteni helyzetet illetően.
Mi legyőztük a régi gyűlölködést.
A romulánok és klingonok itt békében élnek együtt.
És nem fogom hagyni, hogy maga lerombolja, amit mi felépítettünk.
Maga nem látja az igazságot.
Senki sem elégedett azzal a sorssal, ami itt vár rá.
A maga szemében is látom a bánatot.
Én viszont nem látok bánatot, ha a feleségem szemébe nézek.
Egy klingont vettem feleségül.
Tehát mikor azt mondom, ne avatkozzon az életünkbe,
nem csak mint börtönparancsnok beszélek.
De olyan emberként is, aki megpróbálja megvédeni a családját.
Ne tegye próbára a türelmemet.
Tudja miről szól ez a dal?
Nem, de tetszik a dallama.
Állj.
Ott.
A kapitány naplója, csillagidő 46759.2.
Az yridiai hajó, amely Worf hadnagyot hozta volna utánunk a Deep Space Nine-ról.
még mindig nem bukkant fel.
Már több mint tizenkét órája késik.
A távolsági érzékelőink sem találják.
Lépjen kapcsolatba a DS9-al és kérjen le minden adatot arról az yridiai kereskedőről.
Remélhetőleg leadta az útvonaltervét mielőtt elhagyta az állomást.
Csak ez az egyetlen lehetőségünk van arra, hogy megtaláljuk Worfot.
Hosszú ideje nem kellett már használnunk ezt az eszközt.
A bőre alá bejuttatott boridium golyó
mindig pontosan jelezni fogja, hol tartózkodik éppen.
Idővel hozzá fogsz szokni az itteni élethez.
Soha.
A népükből való. Bánjanak vele úgy ahogy jónak látják.
De ha továbbra is baj lesz vele,
nem sokáig leszek ilyen elnéző.
Toq.
Te vigyázol rá.
A táboron belül szabadon mozoghat,
de gondoskodj róla, hogy ne csinálhasson bajt.
Mit csinálsz? - Ez a Mok'bara.
A gyakorlat, ami megtisztítja az elmét...
és felkészíti a testet.
Nem. Így.
Először a helyes légzést kell megtanulnod.
Állj egyenesen, amennyire csak tudsz.
Most vegyél egy mély lélegzetet. - Hagyd abba.
Ezek a gyakorlatok az alapjai a klingon harcművészetnek.
Okosnak kell lenned, hogy meg tudd tanulni.
Taníthatlak, ha akarod.
Majd meglátjuk, mit szól hozzá L'Kor.
Anyám?
Nincs itt. Gyere be.
Ezt akartam megmutatni neked.
Nem tudom miért, de nem volt szabad megnéznem ezeket a dolgokat.
Ezek klingon holmik, igaz? - Igen.
Azt gondoltam, talán tudnál mesélni róluk pár dolgot.
Ez egy harcos páncélja.
Ez pedig egy d'k tahg.
Nem lett volna szabad hagyni, hogy így berozsdásodjon.
Hát nem gyönyörű?
Ez egy jinaq.
A család azon lányának adják, aki elég idős már ahhoz
hogy férjet keressen magának.
Ba'el.
Anyám. - Azonnal tedd azt le!
Miért ne tudhatná, mit jelképeznek ezek a dolgok?
Mert nekünk nincs szükségünk az ilyesmire.
Menjen!
Kahless karjaiban tartotta apja élettelen testét,
és nem értette, mit tett a testvére.
A testvére ekkor elvette apja kardját és a tengerbe dobva ezt mondta:
Ha ő már nem tudja mire használni, ne legyen Kahlessé sem.
Ez volt az utolsó alkalom, hogy a két testvér szót váltott egymással.
Mi történt a karddal?
Kahless sokáig nézte a vizet, majd sírni kezdett.
Mert az a kard volt az egyetlen dolog, ami az apja után megmaradt neki.
Az óceán megtelt a bánatával.
Ez lehetetlen.
A te szemedben talán.
De nem Kahlessnek. Ő nagy harcos volt.
Az egészet csak most találod ki.
Nem. Ezek a mi történeteink.
Ezekből ismerjük meg, kik vagyunk.
Későre jár. Aludnotok kell.
Worf.
Még mindig nem válaszoltál a kérdésemre.
Megtalálta Kahless az apja kardját?
Igen. Megtalálta a kardot.
Ezek a történetek amiket elmeséltél igazak?
Egész életemben újra meg újra átgondoltam őket
és mindig újabb igazságokat fedeztem fel bennük.
Ennek a Kahlessnek volt felesége?
Ez egy másik történet.
Meséld el nekem.
Te romulán vagy.
Tokath az apám. Azt hittem, tudtad.
Hogyan adhatta oda magát az anyád egy romulánnak?
Miért ne tette volna? - Ez szégyenletes.
Miről beszélsz? Szeretik egymást.
A romulánok hűtlenek! Álnokok.
Nincs becsületük.
Az apám nagyszerű ember.
Barátságos és nagylelkű! Semmi becstelenséget nem tudnék a szemére vetni.
Részt vett egy aljas támadásban a Khitomeren!
Klingonok ezreit mészárolták le, nőket és gyerekeket.
Azt hiszem, ebben tévedsz. Az apám azért jött ide, hogy elmeneküljön a háború elől.
Senkit nem akarna megölni! - Kérdezd csak meg őt.
És kérdezd meg az anyádat! Mondd meg nekik, hogy az igazat akarod tudni!
Mit találtak, Egyes?
Épp most kaptuk meg az yridiai repülési tervét a Deep Space Nine-ról.
Az elmúlt héten három különböző rendszerben járt.
és Worf-ot bármelyikben kitehette.
Van olyan rendszer, ami közel esik a romulán határhoz?
Kettő. A Nequencia és a Carraya rendszer.
Induljunk el a közelebbi felé. - Igenis, uram.
Mit akarsz?
Bocsánatot kérni, ha esetleg... feldühítettelek.
Meglepett a dolog.
Dühös lettem és csalódott.
De nem hibáztathatlak. Nem te vagy a felelős azért, mert az vagy ami.
Nincs semmi probléma azzal, ami vagyok.
Nem, úgy értettem, nem a te hibád.
Az, hogy megszülettem? Sajnálom, ha ez zavar téged.
Nem.
Nehéz ezt megmagyarázni.
A klingonok és a romulánok évszázadok óta halálos ellenségek.
Itt nem. Itt békében élünk.
De én nem itt élek!
Worf. Mielőtt még tudtad volna, mi vagyok, érdekeltelek.
Hagynád, hogy a gyűlölet mindent elpusztítson? Nem tudsz elfogadni annak aki vagyok?
Én. Én nem tudom...
Gyerünk, Toq!
Ki következik?
Oké? Próbáld meg újra.
Ka'la! - Ezt a játékot nem így kell játszani.
A qa'vak nem játék. Felkészülés a vadászatra.
A vadászatra?
De hiszen vannak replikátoraink.
A klingonok nem azért vadásznak mert élelemre van szükségük.
Ez egy szertartás, ami arra emlékeztet minket, honnan származunk.
Én jól tudom, honnan származom. Innen.
Nehéz dolog az ilyesfajta vadászat. Te talán még túl fiatal vagy hozzá.
A karod erős.
De még gyakorolnod kell.
A másik karodat tartsd előre kinyújtva, azzal célozz.
Gurítsd!
Gyorsan tanulsz.
Talán próbára is tehetnénk a tudásodat.
Ez, hogy érted?
Gyere. Elviszlek vadászni.
Nem hagyhatod el a tábort.
Senki sem fogja megengedni.
Szerintem igen.
Vadászni?
Elment a józan esze?
A fiú velem jöhet.
Nem üldögélhetek itt a táborban, mint egy öregember. Edzésben kell maradnom.
Nem engedhetünk ki. Egyszer már megpróbáltál megszökni.
A szavamat adom arra, hogy visszajövök. Nem próbálok megszökni.
Távozzon, kérem. Sok a dolgunk.
Tokath.
A szavát adta.
Komolyan ki akarod nyitni neki a kaput és hagyni, hogy szabadon járjon-keljen,
úgy, hogy csak egy fiú kíséri őr gyanánt?
Huszonhárom éve én is a szavamat adtam.
Megszegtem az azóta eltelt évek alatt?
Megmondtam, hogy te döntesz a sorsáról.
Ha te vállalod érte a felelősséget, ám legyen.
Menj vele. Vigyél fegyvert magaddal.
Ha megszegi a szavát és szökni próbál,
megölöd.
Ott van.
Megfordult a szél, várnunk kell.
Miért? Már nagyon közel vagyunk. - Nem támadhatsz szélirányból,
különben a vad megszimatolja a jöttödet.
Megint megfordul a szél.
Én nem érzek semmit.
Pedig ott van. - De honnan tudod?
Igen.
Most már én is érzem.
Emlékezz erre a szagra. Ha követed, elvezet a zsákmányodhoz.
Olyan erős a szaga.
Nem értem, hogy nem vettem észre eddig.
Hagyd, hogy eljusson a szívedig.
Érzem ahogy felgyorsul a szívverésem! - Igen.
Ez az a pillanat amikor élet és halál találkozik.
Ez a mi igazi életünk.
A harcosok élete.
Ezt még soha senki sem mutatta meg nekem.
Nyilvánvalóan sok mindent nem tanítottak meg neked.
Nem vagy éhes, L'Kor?
Vagy csak nyugtalanít, hogy a fogoly még nem tért vissza?
Nem kellett volna elengednem vele a fiút.
Ha megsérült... - Ne aggódj, barátom.
Vissza fognak jönni. Hiszen egy harcos mindig megtartja a szavát, nem így van?
Apám?
Ha kedvem lenne meglátogatni a Romulust vagy éppen a klingon anyabolygót,
megengednéd?
Ha-ha, Ka'la!
Mi az?
Ma valami különlegeset eszünk.
Tüntesd el az asztalomról!
Az ember nem öl állatot, ha nem akarja megenni!
Tüntesd el innen!
Meg is teszem, Tokath.
De csak a tűzhelyig viszem, hogy megsüssem!
Ma megtanultam a hagyományos vadászat módszerét.
Sőt még ennél is többet!
Felfedeztem, hogy a harcosok vére folyik az ereinkben!
Nem tudom miért vagy hogyan, de elfeledtük, hogyan kell élnünk.
A történeteinket már nem meséljük,
a dalainkat nem énekeljük.
Mikor messze voltunk az otthonunktól, egy harci dalt énekeltünk.
Amit most csak altatódalként éneklünk.
Pedig az egy harcos dala!
A tűz végigszántja az eget.
A csata elkezdődik.
Ba'el.
Nos, Worf, úgy tűnik nagy hatást gyakorolt a fiatalokra.
Csak megpróbáltam megmutatni nekik, hogy kicsodák valójában.
Nem. Azt mutatta meg nekik, hogy mi az, amivé szeretné, hogy váljanak.
Árulja el nekem...
hallott valaha olyan helyről,
ahol a romulánok és a klingonok hosszabb időn keresztül békében éltek együtt?
Gyűlöltük egymást, harcoltunk egymás ellen, évszázadokon át.
Ennek a távoli bolygónak a kivételével,
ahol a romulánok és a klingonok harmóniában élnek egymás mellett.
Sem a vezetőink, sem a kormányaink nem tudták elérni azt, ami itt nekünk sikerült.
És mi van Toq-kal?
Én láttam mi játszódott le benne,
mikor elejtette élete első vadászzsákmányát.
Mikor megízlelte a benne szunnyadó erőt,
amit eddigi életében elfojtottak benne.
Ez az, amit megpróbáltak elvenni tőle.
Maga lehet, hogy megelégszik azzal, ha megöregszik itt a dzsungelben,
de Toq és a többiek megtapasztalták milyen igazán élni
és ezt többé senki nem veheti el tőlük! - Elég ebből!
Átbeszélhetnénk az egész éjszakát, mégsem tudnánk meggyőzni a másikat az igazunkról.
Egy lehetőséget ajánlok:
éljen velünk. Legyen egy közülünk.
Vagy? - Vagy azon nyomban kivégeztetem.
Akkor meg kell ölnie.
Worf, gondolja át még egyszer alaposan.
Dicső halál kell, hogy legyen.
Hogy a fiatalok lássák, mit jelent klingonként élni. És klingonként meghalni.
Tessék!
Köszönöm.
Eltávolítom a jeladót,
így átmászhatsz a falon és elrejtőzhetsz a dzsungelben.
Miért vállalnál ekkora kockázatot? - Mert az apám téved.
Bármit érez is irántad, a halált nem érdemled meg.
Elmenekülni semmi esetre sem fogok, Ba'El.
Meg fognak ölni! - Igen.
De nem fognak legyőzni!
Nem értelek, Worf!
Egy klingon nem menekül el a küzdelem elől.
Ez lenne az utolsó lecke, amit nekünk szánsz?
Már sok dolgot tanítottál, olyan dolgokat, amiknek még a létezéséről sem tudtunk.
De azt nem látom, mit tanulhatnánk a halálodból.
Akkor még nem értetted meg mit jelent klingonnak lenni.
Worf.
Érzem, hogy annak ellenére, ami történt,
még mindig jelentek neked valamit.
Talán nincs igazam?
Mindig arról beszélsz, milyen harcosnak lenni.
Becsületről és halálról...
olyan nehéz a szerelemről beszélni?
Worf, kérlek...
Soha nem gondoltam volna, hogy képes lennék megszeretni egy romulánt.
De mégis megtörtént.
Igen.
De ha ezt képes vagy beismerni, nem tudnál még egy lépést tenni?
Nem tudnál itt maradni velünk? Velem?
Ha lenne rá mód, magammal vinnélek, Ba'El.
Egy dolgot világosan látok
a te reakcióidból, azt hogy máshol nincs helyem,
hogy a többi klingon nem fogadna be engem.
Azok a klingonok viszont, akik itt élnek, engem nem fogadnának be a amiatt aki vagyok.
Miért kellett egyáltalán idejönnöd?
Eddig boldogan éltünk, mert nem tudtuk, hogy hiányzik valami az életünkből!
Ba'el.
Minden jót, Worf.
Tudom, hogy néhányan közületek
nem értenek egyet ezzel a döntéssel.
És ez így is van rendjén.
Én magam egész éjjel gondolkodtam a döntésemről,
megpróbáltam bizonyítani az igazamat.
Bár nem könnyen, de végül úgy döntöttem, hogy helyesen cselekszünk...
ha megöljük.
Mert amit közösen létrehoztunk, azt ez az egyetlen ember elpusztíthatná.
És ezt nem engedhetem meg.
Adok még egy utolsó lehetőséget arra, hogy csatlakozzon hozzánk.
Szép beszéd volt, Tokath.
De egyszerűbb lett volna ha azt mondja, hogy azért ítélt el,
mert egy túlságosan nagy veszélyt jelentő úton akartam elindítani a fiataljaikat.
A tudás útján.
Mert tudtukra adtam, hogy kik valójában.
Tudtukra adtam, miért vannak valójában ebben a táborban.
Az igazság veszélyes a maga számára. - Elég!
Felkészülni!
Fegyvert célra!
Apám! - Abbahagyni.
Ha megölöd, engem is meg kell ölnöd.
Állj félre, Toq.
Worf a halált választotta, mert nem tud így élni.
És most már én sem.
El akarok menni, mint sokan közülünk.
És meg kell ölnötök bennünket, hogy itt tartsatok!
Látod, Tokath?
Máris túl késő.
Figyelmeztetlek, lépj arrébb, azonnal.
Felkészülni!
Toq, lépj arrébb.
Célozz!
Ba'el. - Tokath.
Valamikor régen, amikor a foglyok úgy döntöttek, hogy itt maradnak...
azt reméltük, hogy ezzel megóvhatjuk az otthon maradt gyermekeink becsületét.
De az eltelt évek alatt
talán szem elől tévesztettük azt, mi a legjobb a gyermekeinknek.
Ez a mi börtönünk. De nem szabad, hogy az övék is legyen.
Sok évvel ezelőtt a szüleitek nagy áldozatot hoztak a családjukért.
És ma újra megteszik.
És ezért tisztelnünk kell őket.
Meg kell ígérnetek nekik, hogy soha nem feditek fel a titkukat.
Senki sem szerezhet tudomást erről a helyről.
Néhány nap múlva egy ellátó hajó érkezik ide. Elvihetne bennünket.
Biztos vagyok benne, hogy Tokath talál majd megfelelő ürügyet.
És így új életet kezdhetünk.
A kapitány naplója, kiegészítés. Felhagytunk a Worf hadnagy utáni kutatással
mert egy üzenetet kaptunk tőle, amelyben arra kér, hogy találkozzunk egy romulán hajóval.
Az üzenetben azt is megemlítette, hogy utasokat is kell majd a fedélzetre vennünk.
Örülök, hogy újra látom.
Minden rendben.
de azért mindannyiukat a gyengélkedőbe kísérjük...
és a biztonság kedvéért megvizsgáljuk.
Köszönöm, Doktor.
Üdvözlöm idehaza, Mr. Worf. - Köszönöm, uram.
Picard a hídnak. Értesítsék a romulánokat, hogy az utolsó csoport is megérkezett.
Igenis, uram.
Megtalálta, amit keresett, Mr. Worf?
Nem, uram. Nincs semmiféle fogolytábor.
Ezek a fiatalok egy civil hajó túlélői,
ami négy éve zuhant le a Carraya rendszerben.
Khitomert senki sem élte túl.
Értem.