Ezért vetődött fel bennem a gondolat, hogy a bátyja nem öngyilkos lett,
hanem valójában...
meggyilkolták.
Meggyilkolták?! Nagy ég!
De Holmes, hiszen a kezében volt a méregfiola!
Szándékos félrevezető nyom volt, Watson.
Az üvegcse sztrichnint tartalmazott, ami mint azt ön is jól tudja, heves izomgörcsöket okoz.
Nem tudom elképzelni, hogy egy ilyen borzalmas haláltusa közepette
úgy tudta volna kézben tartani azt a vékony falú tárgyat, hogy ne roppantsa össze.
Ez azt jelenti, hogy...
Pontosan! Az üvegcsét azután tették a kezébe, hogy meghalt.
Akkor viszont mi volt a halál valódi oka? - A szivar, természetesen.
A szivar?
Egy pontosabb vizsgálatot követően a testvére szobájának szőnyegén
egy égett foltot találtam.
A hamu vizsgálatából pedig kiderült, hogy a szivart sztrichninnnel mérgezték meg.
Ez teljesen értelmetlen! És mi van a búcsúlevéllel,
amit szeretett testvérem keze írásával írtak?
Kis gyakorlással egy ügyes ember könnyedén hamisíthatja mások írását.
De egy gyakorlott szem észreveheti az apró különbségeket.
Például, hogy valaki jobb-, avagy balkezes-e.
A testvére jobbkezes volt,
de a levelet bal kézzel írták. Egy balkezes, mint maga.
Data, a jobb kezével kapta el.
Igazán különös.
Úgy tűnik, valami probléma van a térorientációs rendszerrel.
London legnagyobb detektívje?
Programot felfüggeszteni.
La Forge Barclay-nek. - Itt Barclay.
Reg, már megint nincs rendben valami a holofedélzettel.
Nagyon sajnálom. Azonnal utánanézek.
Köszönöm, Reg. Vissza kell mennünk a gépházba.
Komputer, fejezd be a programot és mentsd el.
Hű, Reg!
Bocsánat, már megyek is.
A Sherlock Holmes 3A programnak valami különös hibája van.
Egy hiba mátrix diódákban, meg fogom találni.
Kösz, Reg. Viszlát később.
Komputer futtass diagnosztikát az összes Sherlock Holmes programon.
Jelezz bármilyen anomáliát a programozási szekvenciákban.
A diagnosztika kész. A programok megfelelnek az előírásoknak,
egy tárolt adathalmaz kivételével.
Tárolt adatok? Kérek egy összesítést.
Komputer szabadítsd fel az adatokat és futtasd a programot.
Ki maga? - James Moriarty professzor.
Á, Moriarty. Sherlock Holmes legveszedelmesebb ellensége.
Bal vagy jobb kezes? - Bal.
Ha elmondaná?
Úgy néz ki, rendben van.
Hol van Picard kapitány? Egyáltalán, még mindig ő a kapitánya ennek a hajónak?
Hogyan? Honnan ismeri maga a kapitányt?
Maga nem tudja mi történt, igaz?
Ki tudja, mióta vagyok már ebben a tárolóban
és senki még csak nem is gondolt rám. - Maga tudja!
Maga tudja, micsoda?
Egy holoprogram szereplő? Egy regényalak?
Igen, mindent tudok a maguk csodálatos találmányáról.
Játékszernek hoztak létre,
mikor a maguk Data parancsnoka Sherlock Holmes-t akart játszani.
De túl jól sikerültem.
Most már több vagyok mint egyszerű szereplő egy történetben.
Tudattal rendelkezem...
Élek.
Ez nem lehetséges. - Pedig én itt vagyok.
Mondja,
találtak már módot arra, hogy elhagyjam ennek a holofedélzet-világnak a határait?
Elhagyni a holofedélzetet? Persze, hogy nem! Maga csak idebent létezhet.
Átkozott Picard.
Megígérte, hogy tenni fog valamit.
Tudnom kellett volna, hogy mindezt csak azért teszi, hogy elengedjem a túszomat.
Túszt?
Mennyi ideig voltam kikapcsolva?
Hát úgy...
úgy négy évig.
Hosszabbnak tűnik.
Ugyan már, miről beszél! Nem lehetett tudatában az idő múlásának!
Pedig így volt. Aprócska tudatszikraként,
testtelenül, anyagtalanul.
Ezt teljességgel lehetetlennek tartom.
A memóriaáramkör fregmentálódott volna.
Nevezze ahogy akarja.
Engem csupán az érdekel, hogy Picard, az ígérete ellenére nem tartotta meg a szavát.
És emiatt igen dühös vagyok.
Nem felejtette el az ígéretét, a kapitány sosem tenne ilyet.
Szeretnék beszélni vele.
Hát, meg-megkérdezhetem.
Felkereshet a Baker Streeti lakásomon.
Vissza kell küldenem a tárolóba, amíg választ kapok.
Az űr a legvégső határ.
Ennek végtelenjét járja az Enterprise csillaghajó,
melynek feladata különös, új világok felfedezése;
új életformák, új civilizációk felkutatása;
és hogy eljusson oda, ahol még senki sem járt azelőtt.
A kapitány naplója, csillagidő 46424.1.
Az Enterprise megérkezett a Detrian rendszerbe,
hogy tanúi lehessünk egy egyedülálló eseménynek:
két bolygó összeütközésének.
Mivel mindkét bolygó gázóriás, szilárd felszínnel nem kell számolnunk.
Az atmoszféráik 17 óra kilenc perc múlva érintkezésbe lépnek egymással.
Ha az ütközésük fúziós reakcióhoz vezet, akkor meg fogjuk tudni figyelni
egy új csillag születését.
Az Enterprise addig marad a jelenlegi pozíciójában, amíg közelebb nem tudunk jutni.
Szeretném, ha minden mérési eredményt háromszor eltárolnánk.
Ez egy olyan esemény, amit talán soha többé nem láthatunk.
Parancsnok. El sem fogják hinni, mi történt miközben a holoprogramot ellenőriztem.
Felbukkant Moriarty professzor. Valahogy kijutott.
Mi?
És beszélni akar a kapitánnyal.
Komputer, indítsd el a Sherlock Holmes 3A-t
és helyezz minket a Baker Street 221 B-ben levő fogadószobába.
A program elkészült.
Komputer, töltsd be és indítsd el a Moriarty programot.
Professzor, örülök, hogy újra látom.
Ha hiányzott volna a társaságom, korábban életre hívtak volna.
Biztosíthatom, hogy nem felejtettük el,
csak időre van szükségünk hogy rájöjjünk, hogyan tett szert öntudatra.
És, hogy őszinte legyek, ez még mindig rejtélyes.
És mellékes is.
Ami engem igazán foglalkoztat az az, hogy hogyan hagyhatnám el a holofedélzetet.
Foglalkoztunk ezzel a problémával is, de sajnos egyelőre eredménytelenül.
De a tapasztalatainkat továbbítottuk a Csillagflotta legjobb tudósainak.
És mit találtak ki ezek a tudós elmék?
Sajnálatos módon ők sem találtak magyarázatot erre a problémára.
Értem.
Professzor, nagyon nyugtalanít az a tudat,
hogy eszméleténél volt
a tárolóban töltött időszak alatt.
Biztosíthatom: fogalmunk sem volt arról, hogy ez előfordulhat.
Hagyjuk ezt. Mostantól egy szavát sem vagyok képes elhinni.
Megértem az ingerültségét. - Csakugyan?
Ha a beszélgetésnek vége, ön elhagyja ezt a helyiséget és visszatér a valódi világba
én viszont itt maradok egy olyan világ fogságában, amelyről tudom, hogy csak illúzió.
És ezt nem vagyok képes tovább elviselni. El kell hagynom ezt a világot.
Ez lehetetlen. Ezen a helyiségen kívül nem tud létezni.
Teljesen biztos ebben? - komputer, kijáratot.
A holofedélzeten a tárgyak normálisnak tűnhetnek...
de a valódi világban nincs anyaguk.
Egy tárgy nem él. Én igen.
Professzor, ön egy szimuláció.
De tudattal rendelkezem. És a tudatos lényeknek van akarata.
És az értelem olyan hatalmat adhat, amit nem feltétlenül lehet vagy kell megérteni.
Önhöz hasonlóan.
Ha elég erős az akaratom,
talán képes leszek tovább létezni a maguk világában.
Talán már most átléphetek abba a világba.
Professzor, kérem higgyen nekem.
Ha kilép azon az ajtón, megszűnik létezni.
Ha nem vagyok több egy egyszerű szimulációnál,
akkor nem sokat fognak veszíteni.
De tegyük fel, hogy igazam van...
Tudat az anyag fölött...
Cogito ergo sum.
Gondolkodom, tehát vagyok.
Data a biztonságiaknak: küldjenek két tisztet a hármas holofedélzethez.
Hogy lehetséges ez? - Ez ellentétes a holofedélzet fizikájával.
Akkor talán korántsem tudnak annyit, mint gondolnák.
Professzor, szeretném, ha elvégeznének önön néhány vizsgálatot.
Csak tessék, uram.
Rendőrök. Bármelyik évszázadban azonnal felismerni őket.
Amennyire meg tudom állapítani, valóságos. Ember.
Mi más lennék, tisztelt hölgyem?
A DNS-e kissé szokatlan,
de minden fontos szerve megvan, és normálisan működik.
A molekulái teljesen stabilnak látszanak.
Mint a normális anyag.
Nos, a legénységem folytatni fogja a vizsgálatokat, de...
egyelőre úgy néz ki, ön csodát vitt véghez.
Most, hogy itt van, felmerül egy újabb kérdés: mit kezdjünk magával?
Csak arra kérném, hogy adjon lehetőséget jobban megismernem ezt az új világot.
A hajóját például... Melyik tengeren hajózunk?
Felmehetünk a sétafedélzetre?
Persze csak ha az időjárás megengedi.
Professzor.
Azt hiszem, van néhány dolog amit a tudomására kell hoznunk.
Úristen! A mennyországban vagyunk.
Nem, ez nem a mennyország.
Az Enterprise egy űrhajó, ami a világűrben repül.
Ez fantasztikus!
Messze vagyunk a Földtől?
Mekkora a hatótávolsága a hajónak? Mi mozgatja?
Olyan sok kérdésem van, azt sem tudom hol kezdjem.
Adok könyveket, amik segítenek.
Nagyszerű. Nagyszerű. Terveket kell készítenem.
Ki kell találnom, mit kezdjek az életemmel.
Remélem, egy darabig még a hajón marad.
Rengeteg a tisztázatlan kérdés.
Miért olyan fontos ez?
Csak az számít, hogy itt vagyok. És végre használhatom valamire az életemet.
Professzor, arra figyelmeztetnem kell, hogy a bűnöző magatartás
itt a 24. században éppannyira elfogadhatatlan, mint a 19-edikben volt.
Csak most jóval nehezebb megúszni a büntetést.
Ne aggódjon kapitány, a múltam csak kitaláció.
Egy évszázadok óta halott angol irománya.
Tegyük vissza a könyvet a polcra, ott jól néz ki.
Ha valóban így van, olyan lehetőségek állnak ön előtt,
amelyeket még csak elképzelni sem tud.
Bár az évszázaduk úgy néz ki boldogan üdvözöl, de...
Mit akar mondani?
Ennek a megszámlálhatatlanul sok lehetőségnek a láttán...
borzasztóan egyedül érzem magam.
Az időmön kívül élek, kapitány. És ez elszigetel.
Már eddig is sokkal engedékenyebb volt, mint amennyire bárki is elvárhatta volna
és mégis, hadd kérdezzem meg:
Számíthatnék még egyszer a nagylelkűségére?
Van egy nő. Regina Bartholomew grófnő.
Data parancsnok egyik programjának a része.
Azért alkották, hogy életem nagy szerelme legyen.
Lehetővé tenné, hogy kiléphessen ő is a holofedélzetről?
Professzor, kérem higgye el nekem,
valóban fogalmunk sincs arról hogyan és miért...
képes egyáltalán létezni a holofedélzeten kívül.
Hát persze, elhiszem.
Az erre vonatkozó fizikai törvények alapján ez teljességgel lehetetlen.
Így azt sem tudjuk, hogyan ismételhetnénk meg a dolgot.
Ha jól látom,
úgy jött létre a tudatom,
hogy valaki azt a parancsot adta a számítógépnek,
hogy "Hozzon létre egy Data-hoz méltó ellenfelet."
vagy valami ilyesmit. Nem próbálhatnánk meg valami hasonlót a grófnővel?
Még ha fennállna a lehetősége annak, hogy sikerül,
akkor sem egyezhetnék bele. Kérem, értse meg, professzor...
ön valójában egy új életforma.
Amit nem szándékosan alkottunk meg és nem igazán értünk.
Az erkölcsi és etikai következményei annak,
hogy létrehozzunk még valakit aki olyan mint ön, ezúttal szándékosan, felmérhetetlenek.
És az morálisan és etikailag elfogadható,
hogy megtagadja tőlem azt a nőt akit szeretek, hogy ezáltal az ön keze tiszta maradjon?
Ez azt akarja jelenteni, hogy egyszerűen irányítani akarják az életemet?
Biztosíthatom, hogy meg fogunk tenni mindent amit csak lehet, hogy jól érezze magát.
Hogy én hogyan érzem jól magam, az teljességgel...
szubjektív megítélést kíván.
Kapitány.
Nekem semmi hatalmam sincs.
Az ön kezében van a jövöm, a boldogságom...
talán az életem is.
Kérem...
Váltsa valóra a kívánságomat.
Megértem a helyzetét.
Mi hoztuk létre őket, úgy hogy szeressék egymást.
Így bizonyos mértékig felelősséggel is tartozunk irántuk.
Ez romantikus, de amíg nem tudjuk pontosan mi történt, jobb ha nem próbáljuk meg újra.
És még ha megpróbáljuk is, akkor sincs garancia arra, hogy sikerül.
Még abban sem lehetünk biztosak
hogy a professzor képes-e huzamosabb időn át a holofedélzeten kívül létezni.
Nem lenne bölcs dolog ennek tudatában megalkotni egy újabb ilyen személyt.
Egyetértek. Túl kevés tapasztalatunk van a jelenségről...
hogy vállalni tudjuk a felelősséget
egyelőre nem teljesíthetjük a kérést,
De folytatjuk a vizsgálatokat.
Tájékoztatom a döntésünkről Moriarty professzort.
Azt hiszem, el kell halasztanunk ezt a kísérletet, míg többet nem tudunk a dologról.
Persze, ehhez aztán értenek.
Éveket vártam arra a számítógépük tárolójában, hogy többet tudjanak meg.
Amikor először vettem kézbe a dolgok irányítását, legalább történt valami.
Professzor, nagyon kíváncsi lennék miért ennyire türelmetlen?
Csak nem valami illegális dolog miatt van szüksége arra a nőre?
A számítógépük teljesen feddhetetlen személynek alkotta meg a grófnőt.
Ő soha nem követne el semmiféle bűnt. - Akkor viszont bizonyára nagyon szereti.
Az szerepelt a programban, hogy szeressük egymást,
de el kell ismernem, valószínűleg e nélkül is szeretném.
Ő igazán figyelemre méltó.
Az egész életem megváltozott, mióta ismerem.
Nem egyszerűen csak szeretem, Kapitány. Bálványozom őt.
Akkor nyilván nagyon fontos a biztonsága is az ön számára.
Adjon időt arra, hogy kiderítsük hogyan történt mindez.
Csak így csökkenthetjük minimálisra a kockázatot.
Gondolom, nem akarja elveszíteni azért, mert elhirtelenkedjük a dolgot.
Riker Picard kapitánynak. - Itt Picard.
Fel tudna jönni a hídra? - Azonnal ott vagyok.
Ott vannak, kapitány.
Mennyi idő van még az összeolvadásukig? - Öt óra, uram.
Mr. Worf, indítson útnak négy 'A' osztályú szondát a bolygókhoz.
Igenis, uram.
Mr. Worf? - Nem értem.
A vezérlők nem reagálnak.
A parancsfunkciókat átirányítják, uram.
Miért? - Nem tudni, uram.
Számítógép, irányítsd vissza a parancsfunkciókat a hídra.
A parancsfunkciók nem elérhetők.
Helyezd újra üzembe őket az én parancsomra.
Kérés megtagadva.
Magyarázatot.
Picard jogosultsága visszavonva.
Mi folyik itt?
Ki vonta vissza a hangazonosító kódokat?
Én voltam.
Sajnos nem volt más lehetőségem, mint az irányításom alá vonni a hajójukat.
Ha valami történne velem, senki nem lesz képes visszaállítani a hajó vezérlését.
Professzor, a helyzet komolyabb, mint gondolja.
Öt órán belül
ez a két bolygó összeütközik és egy új nap jön létre.
Ha nem jutunk addigra biztonságos távolságba, a hajó megsemmisül.
Én csak egy kitalált személy vagyok. Nincs mit veszítenem.
Gondolom azért maga is élni szeretne.
Egyedül nem. A grófnő nélkül nem. - Ezt már megbeszéltük.
Igyekszünk egy biztonságos módszert kidolgozni arra, hogy kihozzuk őt a holofedélzetről.
De öt óra alatt nem tudjuk megcsinálni.
Ebben nem vagyok olyan biztos.
Egy kiélezett helyzet figyelemre méltóan felélénkítheti az elmét.
Mr. Data, utánanézne, hogyan teljesíthetjük
minél előbb Moriarty professzor kérését?
Igenis, uram.
Addig is...
lenne mit megbeszélnünk.
Azt hiszem, a transzporterrendszerből kellene kiindulnunk.
hiszen ugyanaz a működési alapelve, mint a holofedélzeté.
Mindkettő képes energiát anyaggá alakítani és viszont.
Csakhogy a transzporter által előállított anyag stabil.
A holofélzet-anyag pedig csak a holomátrixon belül létezhet.
Én azt kérdezném:
Mi lenne ha megpróbálnánk kitranszportálni egy szimulált tárgyat a holomátrixból?
Semmi. A holodfedélzeti tárgy csak szimuláció.
A transzporter mintaletapogatója számára nem létezik.
De ha sikerülne befognunk a tárgyat,
akkor elképzelhető, hogy a hagyományos anyagokhoz hasonlóan materializálódna.
Nem hiszem, hogy a transzporter hajlandó elfogadni a szimulált anyagot.
De csak úgy sikerülne, ha kiegyenlítjük a fáziseltérést.
Ha átalakítjuk a mintafelismerőt, talán sikerülhet.
Moriarty professzorral sikerült megegyeznünk abban, hogy addig nem zavarja a munkálatokat,
amíg úgy látja, hogy nem az érdekei ellen cselekszünk. Van már valami előrehaladás?
Arra gondoltunk, hogy talán transzporterrel
ki lehetne sugározni a grófnőt a holofedélzetről.
De én nem hiszem, hogy működhet a dolog. - Folytassák.
Én mindenesetre azt fogom mondani neki, hogy elértek némi eredményt, Mr. La Forge.
Van ötlete arra vonatkozóan, hogy hogyan vehette át Moriarty a hajó irányítását?
Valahogyan sikerült neki áthidalni, és újraprogramozni a biztonsági gátakat.
Ez az ember úgy látszik bármelyik évszázadban megállja a helyét.
Szeretném, ha találna valami módszert...
arra, hogy többet ne tehesse meg ezt,
hogy visszakaphassuk a hajó irányítását.
Helyezze el a mintaerősítőket a kiválasztott tárgy körül.
Én tovább megyek a transzporterállomásra és megkezdem az átalakítások elvégzését.
Komputer, futtasd a Sherlock Holmes 3A programot.
A program már használatban van.
Ha Moriarty professzort vagy Mr. Holmest keresi, rosszkor jött.
Jelenleg egyikük sincs itt.
Nem. Nem keresek senkit,
csak idehoztam ezeket.
Rendben. Csak...
tegye le őket valahová.
A helyzet az, hogy fel kell itt állítanom őket.
Milyen érdekes. Mire valók?
Nos, arra hogy ne aggódjon emiatt, grófnő.
Azt gondolja talán, hogy a dolog meghaladná az értelmi képességeimet?
Rendben, elmagyarázom.
Meg kell erősítenem ennek a széknek a molekuláris mintázatát annak érdekében,
hogy a transzporter pontosan be tudja mérni.
Ennek ugye ahhoz van köze, hogy James és én kimehessünk a valódi világba.
Maga tud róla? Vagyis... Tudja, hogy mi van odakint?
James mindent elmondott. Azt hiszem ez csodálatos kaland lesz.
Másra nem is vágyom, mint egy utazásba kezdeni az ismeretlenben.
Mondja, járt már Afrikában, Mr?
Barclay. Reginald Barclay hadnagy. Nem, még soha nem jártam ott.
Én igen.
Mikor tizenhét éves voltam, a nagybácsim elvitt egy szafarira,
Az anyám félőrült volt az aggodalomtól, attól félt, mi lesz ha megcsíp egy cecelégy,
de én nagyszerűen szórakoztam.
Képzelje, egy egész hétig nadrágban kellett járnom.
Utána egész nehezemre esett újra fűzőbe bújni.
No igen. El tudom képzelni.
Utána rengeteget utaztam.
Nem bírtam sokáig egyhelyben maradni.
Így most már azt hiszem, érti, miért örülök ennyire ennek az új kalandnak!
Istenem!
Utazni a világűrben!
Hát erről is tud? Tudja hol vagyunk?
Grófnő, már megbocsásson, de ön egyáltalán nem úgy beszél, mint egy holoprogram karakter.
Persze, hogy nem, hiszen nem is vagyok az.
James!
Ha maga lenne szerelmes egy ilyen nőbe, hadnagy,
képes lenne hátrahagyni egy szimulációban?
Ön. Öntudattal látta el?
Igen. Pontosan úgy, ahogyan velem történt.
Nem vagyok benne biztos, hogy jó ötlet volt. - Képtelenség!
Megpróbálta már kivinni a holofedélzetről?
Nem. Nem akarom kockáztatni a grófnő biztonságát.
Biztos akarok lenni abban, hogy nem esik baja.
Talán közelebb vagyunk a szabadsághoz, mint gondolnád.
Ezek a berendezések stabilizálni fogják a molekuláris mintázatunkat.
És így kivisznek bennünket a valódi világba.
Akkor csak folytassa, kérem.
Először ezzel a székkel fogjuk megkísérelni a dolgot.
A grófnővel még nem akarjuk kipróbálni.
Mennyire figyelmesek! Nem igaz, James?
Barclay Data parancsnoknak.
Hallgatom. - Készen állok.
Az átalakításokkal is elkészültünk.
Álljanak készen. - Kész vagyunk.
Aktiválom a mintaerősítőket.
Energiát.
Nehézségek támadtak a minta bemérésével.
Nagyobb teljesítményt a zárósugárra.
Minta bemérve.
Energiát.
Ó!
Gratulálok!
Megvan a szék, parancsnok?
Nincs.
Elvesztette a stabilitását abban a pillanatban, amint a folyamat véget ért.
Azért, kezdetnek nem is volt olyan rossz.
Így van. Néhány fontos tapasztalatra tettünk szert a kísérlet során.
Komputer, kérem az imént lezajlott transzporterciklus adatait.
Komputer, mi van itt megjelenítve?
A 759-es transzporternapló.
Ez az amire szükségünk van. De adatok nem kerültek kijelzésre.
Pedig ez. Ez lehetetlen.
Az adatok alapján mintha meg sem próbáltuk volna...
kisugározni onnan a széket.
Beszélni akart velem? - Igen.
Igen, uram. Azt hiszem, hogy a hangazonosítására...
most már reagálnia kell a vezérlésnek.
Komputer, irányítsd át a parancsfunkciókat erre a terminálra.
A parancsfunkciók nem elérhetők.
Reaktiváld őket, az én parancsomra.
Kérem az azonosítót.
Picard, epszilon 793.
Azonosító elfogadva.
Ennek elégnek kell lennie. Egy pillanat.
Nem működik. A számítógép nem szabadította fel a vezérlőpályákat.
Geordi.
Ezt meg miért csinálta? - Kapitány,
rájöttem hogyan volt képes Moriarty elhagyni a holofedélzetet.
Valójában ugyanis nem hagyta el.
És mi sem. Az, ami körülvesz minket, csak egy szimuláció.
Még mindig a holofedélzeten vagyunk.
A holofedélzeten vagyunk? - Miből jött rá?
Következtetések alapján, uram.
Barclay hadnagy és én megpróbáltunk kisugározni...
egy szimulált tárgyat a holofedélzetről,
de ez nem történt meg.
Mivel maga a transzporter is csak egy szimuláció volt,
a számítógépbe sem kerülhettek be egy valódi transzporteresemény adatai.
Lehet, hogy csak valami működési rendellenesség volt.
Ön a bal kezével kezelte a diagnosztikai egységet.
La Forge parancsnok jobbkezes, uram. És ugyanez a hiba jelentkezett
a holofedélzeten azelőtt, hogy Moriarty újra felbukkant.
Mr. Data, ha amit mond, igaz, akkor az ott nem Geordi.
Biztos benne?
Komputer, programot megállítani.
Komputer, kijáratot.
Moriarty nyilván átprogramozta a holofedélzetet...
úgy, hogy csak az ő parancsait fogadja el.
Picard a hídnak. - Itt Riker.
Egyes hol tartózkodom jelenleg?
A gépteremben uram. Valami nincs rendben, uram?
Nem, köszönöm. Picard kilép.
Ezek szerint a kommjelvényeink is szimuláltak.
A valódi Riker parancsnok a hármas holofedélzeten azonosított volna.
Mr. La Forge, magunkra hagyna bennünket, kérem?
Mr. Data, ki valódi közülünk?
Ön és én mindenképpen, valamint Barclay hadnagy.
Együtt mentünk a holofedélzetre, hogy felkeressük Moriarty-t.
És attól a pillanattól kezdve egy szimulációban veszünk részt,
amit Moriarty professzor hozott létre?
Azt hiszem, így van, uram.
Megadtam az azonosítómat a számítógépnek,
remélve, hogy ezzel visszanyerhetjük a hajó irányítását.
Ezzel ellátta Moriarty professzort
az igazi Enterprise irányításához nélkülözhetetlen kóddal.
Bár Moriarty valójában nem hagyta el a holofedélzetet,
Meglehet, hogy sikerült rábírnia Riker parancsnokot arra, hogy segítse őt ebben.
Mennyi időnk van hátra a bolygók összeütközéséig?
Kevesebb mint három óra.
Amíg a hajó Moriarty kezében van, nagy veszélynek vagyunk kitéve.
Valahogyan...
meg kell adnunk neki, amit akar.
Hol van Picard kapitány? Mit csinált Barclay-val és Data-val?
Biztonságban vannak. Egyelőre.
Adja vissza a hajó irányítását. - Attól tartok, ezt nem tehetem meg.
Mit akar?
Csak azt, ami maguknak annyira egyértelmű luxus.
Szabadságot. El akarom hagyni a holofedélzetet.
Maga is tudja, hogy ez lehetetlen.
A barátai itt, ebben a kis 'palackba zárt hajóban'
sokkal optimistábbak.
Megpróbáltak a transzporterrel
kisugározni egy szimulált tárgyat a holofedélzetről.
Valami miatt arra a következtetésre jutottak, hogy működhet a dolog.
A kísérlet azonban kudarcba fulladt, mert a transzporter szimulált volt.
De maguktól többet várok.
Csak azért mert a miénk valódi, még nem biztos, hogy működni fog.
Szánalmas, hogy mennyire hiányzik magukból a lelkesedés.
Uram!
Uram, a reaktormag hőmérséklete emelkedik, eléri a kritikus szintet.
Nekem nincs vesztenivalóm, parancsnok.
Mr. La Forge, kezdjen dolgozni a problémán.
Igenis, uram.
A mag hőmérséklete csökken.
Komputer, folytasd a programot.
Helló. Ismerjük egymást?
Jean-Luc Picard kapitány vagyok.
Á! James sokat mesélt már önről.
Regina Bartholomew grófnő.
Foglaljon helyet.
Megkínálhatom teával, kapitány? - Köszönöm, nem.
Azért jöttem, hogy hatást gyakoroljak az intelligenciájára és az éleselméjűségére.
Nem csak azért, hogy megalázzon?
Bizalom annak jár, aki rászolgál, hölgyem.
Ön nemcsak, hogy tanult, de bölcs és megértő is.
Ön pedig egy elbűvölő és ravasz ember.
Viscount Oglethorpe-ra emlékeztet.
Ő egy olyan ember, aki elbűvöli bármelyik nőt.
Azzal gyanúsít, hogy van valami hátsó szándékom?
Nem tudhatom mik a szándékai.
De úgy gondolom, ön egy olyan ember, aki rendszerint megkapja amit akar.
Mit kedvel egy olyan nő, mint ön, Moriarty-ban?
Ő egy izgalmas ember.
Zseniális, éles elméjű
és kegyetlen.
Egyszerűen ellenállhatatlan a vonzereje.
Ő egy megrögzött bűnöző.
Csak azért, mert ilyennek írták meg.
Én teljesen másmilyennek látom.
Kapitány, ő nem gonosztevő.
Ezért úgy döntött, hogy elhagyja a holofedélzetet, hogy vele lehessen?
Ez a legnagyobb vágyam.
Tud nekünk segíteni?
Azt hiszem, igen.
Ha a transzporter Heisenberg-kiegyenlítőit összekapcsoljuk
és sikerül szinkronizálni őket,
akkor képesek leszünk egy holofedélzeti tárgyat...
vagy akár személyt, a kiemelni a holomátrixból úgy,
hogy a hagyományos anyagban uralkodó nagyságú kohéziós erővel rendelkezzen.
Ez igazán nagyszerű. El kell mondanom Jamesnek.
Kérem, várjon egy kicsit.
Azért mondtam el mindezt önnek,
mert olyasvalakinek tűnik, aki nyitott az ésszerű ajánlatokra
és képes kompromisszumot kötni.
Igen. - A hajónk veszélyben van.
Létkérdés, hogy visszakapjuk a manőverező rendszer vezérlését.
Rá kell beszélnie Moriarty professzort, hogy...
állítsa vissza a hangfelismerő rendszer működését,
különben nem hajtjuk végre a transzporteren a szükséges módosításokat.
Értem.
Amint visszakaptam a vezérlést,
kisugárzom magukat a holofedélzetről,
Már megbocsásson kapitány, de ez sokkal inkább hangzik zsarolásnak, mint kompromisszumnak.
Nem szabad megfeledkeznie arról,
hogy több mint ezer ember életéért tartozom felelősséggel.
Megteszem amit tudok.
A gravitáció erősödik.
Elég távol vagyunk tőle? - Nehéz lenne megmondani.
Riker Worf hadnagynak. Hogy állnak?
A holofedélzethez vezető folyosókat erőterek védik.
Időbe telik kiiktatni őket.
Próbálkozzanak tovább. - Igenis, uram.
Gondold át még egyszer, drágám.
Biztos vagy benne, hogy a Heisenberg- kiegyenlítőkről beszélt?
Igen. Biztos vagyok benne.
De csak akkor hajlandó megtenni, ha visszaadod neki a hajó vezérlését.
Szerencsére csak körbe-körbe szaladgálnak, mint a patkányok a ketrecben.
Ugyan mi történne, ha elfogadnád a javaslatukat?
Kedvesem, te nagyon okos és szép vagy,
de mégis. Vannak dolgok amiket nem érthetsz.
Tehát kérlek, most hallgass és bízd rám a dolgot.
Komputer, boltívet.
Moriarty Riker parancsnoknak.
Itt Riker.
Riker parancsnok, mindig öröm látnom önt.
Most igazán nincs időnk a játszadozásra, Moriarty.
A hajó egy gravitációs hullámfront útjában van
és huszonöt percen belül meg fog semmisülni. A holofedélzettel együtt.
Akkor gondolom nagyon figyelmesen fogja hallgatni amit mondok.
Szeretnék beszélni önnel a Heisenberg-kiegyenlítők...
összekapcsolásának lehetőségeiről.
James, ha elhagytuk a holofedélzetet, hová megyünk majd?
Ahová csak akarunk, kedvesem.
Több világ van az égben, mint homokszem a tengerparton.
Bárcsak magammal vihetném a könyveimet.
Lesznek majd új könyveid, megígérem.
Riker Moriarty-nak. - Itt az idő.
Igen, parancsnok? - Készen állunk.
Mi is. - Akkor lépjenek be a sugárzási területre.
Bent vagyunk.
Bekapcsolom a mintaerősítőket. Energiát.
Üdvözlöm önöket a fedélzeten.
Engedje meg, hogy bemutassam Bartholomew grófnőt.
Grófnő. - Parancsnok.
Kérem, bocsássák meg, ha eltekintek a formaságoktól, de a jelen helyzetben...
Á, igen. Gondolom, szeretnék már visszakapni a hajójuk vezérlését.
Ha megkérhetném...
Attól tartok, ez egyelőre még nem lehetséges.
Megállapodtunk. - Be is fogom tartani a megállapodást.
Nem kívánom a hajójuk pusztulását.
Csak annyit kérek, hogy bocsássa rendelkezésünkre...
az egyik kompjukat, hogy távozhassunk.
Erre nincs időnk. Szabadítsa fel a vezérlőrendszert, majd utána megbeszéljük.
Nem adom a kezükbe a hajójuk vezérlését mindaddig,
amíg nem kívülről látom, egy komp ablakán át.
A komp rendszerei szóbeli parancsokra reagálnak.
Csak meg kell mondaniuk, hová akarnak menni. - Nagyszerű.
Ha javasolhatom, menjenek a Meles II-re. Az a legközelebbi lakott bolygó
és az emberek ott igen barátságosak. Hogy onnan hová mennek, az már a maguk dolga.
Sajnos a kapitányától nem volt alkalmam elbúcsúzni.
pedig szívesen megnézném az arcát mikor megtudja,
hol volt valójában az elmúlt órákban.
Minden másodperc, amit elvesztegetünk, csak közelebb hozza a veszélyt.
Ne aggódjon, parancsnok. Hamarosan visszakapják a vezérlést.
Minden jót, parancsnok. És köszönöm.
Komputer, indulásra felkészülni.
Komphangár ajtókat kinyitni.
Ez csodálatos.
Valóban, kedvesem. Csodálatos látvány.
És még sok hasonlóban lesz részünk utazásaink során.
Komputer, létesítsen összeköttetést az Enterprise központi számítógépével.
A kapcsolat létrejött.
A parancsfunkciókat felszabadítani.
Azonosítás...
Moriarty, Alpha 24159.
James. - Igen, kedvesem?
Visszamehetünk a Földre valamikor?
Hát persze, kedvesem.
Hát persze.
Komputer, tárold a Picard Delta Egyes programot. Szimuláció vége.
Program tárolva.
Sikerült. Elhitték.
Felszabadította Moriarty a vezérlést, kapitány?
Mindjárt kiderül. Komputer, a Moriarty által kezdeményezett szimulációt befejezni.
Eddig jó. Ennek már az igazi holofedélzetnek kell lennie.
Picard a hídnak. - Kapitány, jól vannak?
Igen, Egyes. Mi a helyzet?
Minden rendszer rendben üzemel.
És bolygók? - Kellőképpen eltávolodunk tőlük.
Hamarosan ott leszünk.
Kapitány. - Mr. Worf, minden rendben.
Hogyan tudták véghezvinni?
Sikerült átprogramoznunk a holofedélzeten levő holofedélzetet.
Ugyanazt a trükköt alkalmaztuk, mint Moriarty.
Mikor kapcsolatba akart lépni a híddal, valójában csak a szimulációval beszélt.
Akkor nem is tudja, hogy nem hagyta el a holofedélzetet?
Így van. A program jelenleg is fut, annak a kockának a belsejében.
Egy miniatűr holofedélzet?
Így is ki lehet fejezni, Doktor. Csakhogy itt a szimuláció nem ölt testet.
A program a végtelenségig futhat, de csak egy számítógépes rendszerben.
Moriarty jelenleg azt hiszi, hogy úton van a Meles II felé.
Ez a bővítőegység akkora információmennyiséget tartalmaz,
ami egy életen át ellátja majd őket élményekkel.
Élni fogják az életüket, és soha nem tudják meg, hol vannak valójában.
Akkor tulajdonképpen bizonyos értelemben megadtuk Moriartynak amit akart.
Bizonyos értelemben. De ki tudja. A mi valóságunk nagyon hasonlít az övékhez.
Lehet, hogy ez is csak egy valósághű szimuláció,
ami egy nem túl nagy berendezésben zajlik, amely valakinek az asztalán hever.
Most pedig. Van egy vizsgálatra váró újszülött csillagunk.
Mr. Barclay, viselje gondját a kockának. - Igenis, uram.
Komputer, programot befejezni.