Hajónapló, csillagidő 45761.3.
Évszázados háborújuk lezárása érdekében,
a Krios és a Valt Minor megállapodott abban,
hogy béketárgyalásba fog a két rendszertől egyenlő távolságra állomásozó Enterprise-on.
Elnézését kérem a késlekedésért, Briam nagykövet úr.
De meg kellett állnunk a Harold 4-en,
hogy fedélzetre vegyünk egy csoport hajótöröttet.
Hálásak vagyunk,
hogy a Föderáció ilyen megértő módon támogatja erőfeszítéseinket.
Mr. La Forge biztosítani tudta a csomagjai számára...
azt az elhelyezést, amit ön igényelt?
Teljes mértékben.
Igaz is, megkérhetném arra, hogy amíg nem érjük el...
a béketárgyalásra kijelölt találkozási pontot,
minősítse a rakományt az én személyes poggyászomnak?
Amennyiben a csomag semmilyen értelemben nem veszélyes.
Ó, nem, szó sincs róla. Azért aggódom, mert igen törékeny.
És pótolhatatlan. - Híd a kapitánynak!
Hallgatom.
Az imént vettünk egy vészjelzést egy Ferengi űrkomptól.
Kerüljünk feléjük. - Igen, uram.
Kapitány, a tárgyalás időpontját igen sokáig egyeztettük.
Nem késhetünk le róla.
Időben odaérünk, ne aggódjon. Elnézést.
A Ferengik a szigetelőmező összeomlását jelezték.
Látótávolságon belül vannak, uram. - Képernyőre!
A reaktormagjuk instabilitást mutat.
Hány fő van rajta? - Kettő, uram.
Híd a hármas transzporternek!
Mérje be a két Ferengit az űrkomp fedélzetén!
Lehet, hogy átsugárzásra lesz szükségünk.
Bemérés kész.
Energiát!
Megvannak, uram.
Mr. Worf, utaljon ki Ferengi vendégeinknek egy kabint, az enyémtől elég távol.
Értettem.
Hacsak nem tudják megoldani az elszállíttatásukat,
az Enterprise-on kell maradniuk a küldetésünk végeztéig.
Ez egyáltalán nem gond. - Nem sietünk sehová.
Örömmel vendégeskedünk egy ilyen kifinomult berendezésű hajón.
Nem is olyan rossz.
Persze eddig nem ilyenekhez voltunk szokva, de azért elmegy.
Talán a kapitányuk lesz olyan kedves és meghív minket, hogy vacsorázzunk vele?
Mindig egyedül étkezik.
De kár!
Hát, ez könnyen ment.
Az űr a legvégső határ.
Ennek végtelenjét járja az Enterprise csillaghajó,
melynek feladata különös, új világok felfedezése;
új életformák, új civilizációk felkutatása;
és hogy eljusson oda, ahol még senki sem járt azelőtt.
Az ön terveit követtük, nagykövet úr. Remélem minden klappol.
Klappol? - Ez egy régi emberi kifejezés.
Mr. La Forge reméli, hogy sikerült létrehoznia, amit kívánt.
komputer, indítsd a Krios 1 holoprogramot!
Beléphetnek.
Csodálatos!
Akadar ősi temploma.
A szentély, amely összeköti Kriost és Valtot, uraim.
Két testvér irányított innen egy egész birodalmat,
mígnem elszakította őket egy különleges asszony iránt érzett szerelem.
Itt kezdődött a háború.
És itt vetünk véget neki.
Néhány apró részlet persze még hiányzik.
Mr. La Forge mindenben a rendelkezésére áll, nagykövet úr.
Csak közölje, mit kíván. - Igen, így lesz.
Át kell néznem néhány magammal hozott történelmi leírást.
Talán később megbeszélhetnénk. - Elnézést!
Jól látok? A Krioszi nagykövet úr ennek a hajónak a fedélzetén?
Igen. Segíthetek?
A követ úr nagyon elfoglalt.
Szóval maga osztja be a nagykövet úr idejét?
A hajó kapitánya vagyok. Ön mit óhajt?
Engedje meg, hogy bemutatkozzam.
Par Lenor, Ferengi kereskedelmi misszió.
Örömmel hallottuk, nagykövet úr,
hogy végre valahára béketárgyalásba kezdtek a Valtiakkal.
A béke jó a kereskedelemnek, kivéve persze a fegyverkereskedelmet.
Elnézést.
Fegyverkereskedők! Jó vicc volt!
Ha kizárólagos jogot kapunk arra, hogy mi szállíthassuk a Valt rendszerbe...
az összes Krioszi árut, akkor mi cserébe...
Javasolhatnám, hogy más időpontban kerítsen sort ennek a felvetésére?
Valóban alkalmasabb volna. - De kérem!
Mondja, volt már alkalma megnézni a delfineket?
Hetes fedélzet!
Picard Worfnak! - Itt Worf.
Egy Ferengi zaklatásnak tette ki Briam nagykövetet.
Megtenné, hogy odafigyel rájuk?
Nem szeretném, ha megzavarnák a tárgyalást.
Igen, uram.
Biztonságiak az egyes raktérbe.
Hadnagy? - Az egyik Ferengi.
Riker a kapitánynak!
Maga mit művel?
Csak véletlenül tévedtem ide. A fodrászatot kerestem.
Úgy látszik, rossz felé fordultam. - Mr. Worf?
Vigye el innen!
Zárja rájuk az ajtót és állítson elé őrt.
Mi történt? - Baleset.
Tiéd vagyok, Valti Alrik.
Nem, Kamala. Ő nem Alrik.
Ő Jean-Luc Picard kapitány, az Enterprise csillaghajóról.
Ez megmagyarázza, miért nem hasonlít a hologramjára.
Bocsásson meg, kapitány! Mint empata, megéreztem a hatalmát.
És úgy véltem, ön Alrik kancellár.
Magyarázatot kell kérnem öntől, nagykövet úr.
Ahogy nekem is. Miért vettek ki a sztázisból idő előtt?
Baleset történt. Ez így eléggé bonyolult.
Inkább négyszemközt... - Egyáltalán nem bonyolult, Briam.
És azt hiszem, a kapitány nem kedveli a kertelést.
Ajándék vagyok. Valti Alriknak.
Arra használta ezt a hajót, hogy tárgyként szállítson rajta egy érző lényt?
A tárgy rideg szó. Ajándékként.
Féltem, hogy nem értenék meg egészen a dolgot.
A félelme megalapozottnak bizonyult, nagykövet.
Ön dühös. Miért?
Van egy törvény a Föderációs Alkotmányban,
mely védi minden egyén alapvető jogait.
És mivel ön ezen a hajón tartózkodik... - Ön a védelmemre siet.
Milyen lovagias és nemes gesztus.
De kapitány, engem nem kell megvédenie.
Kamala a béke záloga a két világ között.
Hogyhogy?
Száz éve élt egy Garuth nevű asszony, akit Krios és Valt is...
olyan szenvedéllyel szeretett, hogy összeomlott a birodalom.
A háború akkor kezdődött, mikor Krios elrabolta Garuth-ot és a bolygónkra hozta.
Ahogy Garuth, én is empata metamorf vagyok.
Az első nőnemű metamorf, aki az elmúlt száz év alatt született.
Metamorf?
Egy mutáns.
Biológiai különlegesség, ha így jobban tetszik.
Aki empatikus módon érzékeli, amit a társa akar.
Amire vágyik. Ami a legnagyobb örömet okozza neki.
És azután olyanná alakul.
Aszerint változik, hogy mit akar az, akivel van?
Amíg létre nem jön a végső kötelék.
Akkor magamba kell programoznom az illető elvárásait.
Hogy tökéletes társa lehessek az életben.
A hímnemű metamorfok valahogy hétköznapibbak,
de nőnemű csak minden hetedik nemzedékben születik.
Így aztán érthető, hogy nagyon keresett társ.
Ez megmagyarázza a Ferengi érdeklődését.
Ezt a találkozót együtt szervezi a két világ...
Kamala születése óta, a béke létrejöttének reményében.
És ön ezt nem érzi kényszernek?
Ez életem egyetlen célja.
Mr. Riker, kísérje a hölgyet egy kabinba.
Szükségtelen, hogy a hajó rakterében utazzon.
Kamala, maradj a kabinban. Később majd beszélünk.
Miért volt sztázisban?
A metamorfok szexuális érése hosszú és összetett folyamat.
Én a Finiis'ral-ban vagyok, ez a harmadik, egyben utolsó szakasz.
Kellemetlen átalakulási fázis nekem is és a közelemben lévőknek is.
Ez mit jelent?
A testem nagy mennyiségű, önök által feromonnak nevezett anyagot termel.
Aminek a hatása elég provokatív. Talán érzi is.
Én sajnos nem vagyok empata.
Sokkal inkább az, mint ahogy bevallja.
Legalábbis a nők terén.
Azt hiszem, engem le kell írnia.
Ez a komm panel, a replikátor.
A világítás verbális parancsra működik. Kérdéssel forduljon a komputerhez.
Már érzem, mire gondolt, amikor a feromon hatásról beszélt.
Kíváncsivá tettem, igaz?
A kíváncsiság nem a legmegfelelőbb szó.
Tudja, mi a különleges a metamorfózisban?
Úgy érti, hogy lehet valami ennél is különlegesebb?
Olyan gyorsan ráállunk a hullámhosszra,
hogy a második alkalom az elsőnél is jobb.
Nézze!
Igazán sokat tanultam,
de én sohasem bontom ki más férfi ajándékát.
Tisztában vagyok a szerepemmel, parancsnok.
De addig hosszú út vár rám.
Ez való igaz.
Igyekszünk minél kényelmesebbé tenni.
Riker a hídnak! A négyes holofedélzeten leszek.
Hogy képes így leszállítani, mint egy futár, aki örömlányt visz egy gazdag megrendelőnek?
Beverly! A kitervelt házasság sok kultúrában a szövetség alapja. A miénkben is.
Meg vagyok döbbenve. - Pontosan tudja, hogy mit csinál.
Születése óta arra nevelték, hogy tökéletesen elfogadható, ha kizárólag férfiak kedvét lesi.
De hát pontosan erre született.
Akik majd arra használják fel, hogy megpecsételjenek vele egy békeszerződést.
Helyes! Jól van, remek! Dobjuk ki az Elsődleges Irányelvet.
Lázítsuk fel a sors ellen, tegyük tönkre a béke esélyét is a két nép között.
Avatkozzunk bele a társadalmukba, a szokásaikba.
Az a lánykereskedő, aki követnek nevezi magát,
úgy tartja ezt a szerencsétlent a kabinjában, mintha valóságos rab volna.
Ezt nem tudtam.
Mivel ez az ön hajója, nem ártana, ha utánajárna pár dolognak.
Megbeszélem vele. - Helyes.
Egészségére! - Viszont.
Szabad!
Picard kapitány, milyen kellemes meglepetés! Tessék!
Köszönöm.
Jól érzi magát?
Egész jól, a körülményekhez képest.
Felkeltette a figyelmemet, hogy a kabinban maradásra kötelezték.
Igen, ez így van. - Akarata ellenére.
A nagykövet azért kívánja ezt,
mert szerinte felzaklatom a legénységet.
A legénységgel való törődés nem az ő dolga.
Érdekli a közérzetem. Köszönöm, kapitány.
Engem az érdekel...
Engem az érdekel, hogy mi történik a hajómon.
Igen, tudom. Magának nagyon fontos a hajója.
Ó, igen.
Ó, igen, hogyne.
Minden kapitány ennyire magányosan él?
Vagy csak maga?
Nem.
Tessék?
Ne csinálja ezt amit a férfiakkal csinál.
Az, hogy idő előtt kikerültem a burokból, védtelenné tesz...
a férfiak iránt érzett vágyammal szemben.
De akárhogy is, ez vagyok én, kapitány.
Megkérhet egy Vulkánit, hogy vesse el a logikát,
vagy egy Klingont, hogy legyen szelíd lelkű.
Nem fog menni nekik.
Én sem tudok és nem is akarok megváltozni, amíg nem kap meg a végleges társam.
Miért zavarja ez önt?
Őszintén szólva nehéz felfogni, hogy egy érző lény ilyen könnyedén elfogadja,
hogy az élete...
csupán mások akaratának kielégítéséről szól.
Számomra a metamorfózis élvezet.
Nincsenek saját kívánságai vagy vágyai?
Azokat kielégíti az, hogy adhatok.
És mi van akkor, ha nincs kinek adnia?
Ha egyedül van?
Akkor csonka vagyok.
Milyen fura kérdéseket tesz fel, kapitány.
Az adott körülmények között,
úgy véltem, hogy segítene, ha többet tudnék meg magáról.
Jobban ismer engem, mint gondolná.
Független vagyok, kitartó, szellemes,
és kalandvágyó.
Éppen olyan, amilyennek ön szeretne.
Megbeszélem a nagykövet úrral, hogy lazítson a szobafogságon.
Köszönöm, kapitány.
Hajónapló, csillagidő 45766.1.
Elértük a tárgyalás helyszínéül megadott koordinátákat.
Várjuk Alrik kancellár érkezését.
Megtiltom önnek. - Megtiltja?
Túl veszélyes, kapitány. Sokkal jobb, ha a kabinjában marad.
Nem korlátozhatja akarata ellenére, legalábbis nem ezen a hajón.
Szüksége van némi szabad mozgásra. Csupán ezt próbálom elérni.
Még a Finiis'ral-ban van, szexuális vonzereje csúcspontján.
A legénység össze fog verekedni érte.
Lesz egy kivétel.
Egy gardedám?
Örömmel körbevezetem önt a hajón.
Azt reméltem, hogy együtt töltünk majd egy kis időt.
Sok dolgom lesz a tárgyalás előkészítésével.
Nagyon felkészült vagyok a Valt-ból. Segíthetnék.
Inkább élvezze ki hajónk vendégszeretetét.
Mr. Data gondoskodik mindenről. Most ha megbocsát...
Azért nem hat rám az empatikus ereje,
mert android lévén, nincsenek érzelmeim.
Már értem, miért épp önt választotta gardedámnak a kapitány.
Majd később megbeszéljük.
Elnézést, biztos vagyok benne, hogy már találkoztunk a Paloris Kolónián.
Sosem jártam a Paloris Kolónián. - Sajnos én sem.
Találjunk ki valami mást, ami közös bennünk!
Roppant közönséges modor.
Csak vicces akart lenni.
Nem volna kedve inni valamit? - Maguk mit isznak, fiúk?
Aldoriai gyömbérsör a mi piánk. - Akkor az enyém is az.
Csapos, kérem! - Azt hiszem, valami gond van a replikátorral.
Nem segítene megreparálni? - Elnézést!
Úgy vélem, maradunk. - Ma este Mr. Data az én védelmezőm.
Védelmezi? Mitől? - Maguktól, gondolom.
Mondtam én, hogy kár aggódni.
Épp csak szeretném egy kicsit jól érezni magam.
Ha lejön a hetes fedélzetre, mi elszórakoztatjuk.
Rázza le az androidot, majd mi elszórakoztatjuk.
Valami gond van, uraim? - Nincs, uram.
Nem, semmi, uram. - Köszönöm, hadnagy!
A tömeg már kezdett egy kicsit terhes lenni.
Talán szívesen tenne egy sétát az arborétumban?
Talán igaza van a nagykövet úrnak.
Talán a kabinban kellene maradnom.
A saját legénységem önuralmában szilárdan megbízom,
de a vendégeink idegen világból való civilek.
Értem.
Önként a kabinban maradok, egy feltétellel.
Ha ön meglátogat.
Már megint itt van. - Micsoda?
A fal, kettőnk között.
Kamala, ön alig egy nap múlva társközösséget köt.
Miért akarja, hogy felkeressem a kabinjában?
Látogatást mondtam. Nem azt, hogy feküdjön le velem.
Ventaniai gyűszű. A kora Lapeongikus korszakból, ugye?
Igen, az.
Látta már a legújabb Ventaniai ásatások szőttes leleteit?
Szőttes leleteit? Épen ásták ki?
Azt mondják, egész szépek maradtak a színeik.
Olvastam róluk néhány éve, de kényes leletnek tartották, amit kényes dolog kiásni.
Honnan tud erről?
Sokféle témában igyekszem tájékozódni.
Hiszen sosem lehet tudni, mikor terelődik a szó a Ventaniai ősi művészetekre.
Vagy Shakespeare szonettjeinek komor szemű, ében szemöldökű...
rejtélyes hölgyeire.
Vagy Les Eyries kertjeire, a szülőfaluja mellett.
Ezt az empatikus képessége súgta meg önnek rólam?
Nem egészen. Mr. Data is besegített.
Á, értem.
Az én empatikus erőm csupán...
egy mély érzésű férfit érzékel.
Aki végtelenül fegyelmezett.
Érdekelt, hogy mi rejlik a felszín alatt.
Semmi.
Semmi sem rejlik alatta.
Én unalmas fickó vagyok.
Aki minden este könyvvel a kezében alszik el.
Ha egy metamorf érdeklődést mutat ön iránt, ne próbálja lerázni.
Nem akarom lerázni. Csak igyekszem...
minél unalmasabbnak lenni.
Meglátogat majd?
Nem volna helyénvaló.
Ez igen volt vagy nem?
Sajnálom.
Még ha Jerikó falai leomlanak, akkor sem?
Miért csinálja ezt, Kamala?
Csak egyetlen oka lehet.
Hogy valahol maga is kíván engem.
Nagykövet úr!
Ez mit akar jelenteni?
Látom, megkapta az üzenetünket.
Tekintsem megvesztegetésnek? Ez nem tréfa.
Nem, nagykövet úr! Teljesen érthető a hozzáállása.
Ez csak egy kis minta.
A kenőpénz 10.000 ilyen micsoda.
Ludugiai arany. A legtisztább a galaxisban.
Mi jól tudjuk, hogy a Kriosi nagykövet életszínvonala...
messze nem megfelelő.
Igazán megérdemel végre egy kis fényűzést.
Hogy merészelik feltételezni, hogy.! - Dehát...
Maga nehéz tárgyalópartner.
Na jó! 20.000, de egy vassal sem több.
Nekünk kell az a metamorf.
Válasz lenne a Ferengik imádságára.
Három óra múlva elénk jön egy álcázott hajó...
ahová mind a négyen áttranszportálhatunk.
Köszönöm ezt az értékes információt.
Továbbítom Picard kapitánynak.
Ne mondja el! - Ne!
Akkor hagyjanak békén!
Hajónapló, kiegészítés.
A Ferengiket egy űrkomppal a 117-es űrbázisra szállíttattam.
Hogy milyen vádat emelnek ellenük,
az attól függ, hogy Briam nagykövet felépül-e.
Sikerült stabilizálni az állapotát.
Ha szerencsénk van, néhány napon belül magához tér.
Készítse elő a koponyaregeneráló modulátort! - Igen, Doktor, máris.
Értesítem a Valti delegációt,
hogy el kell halasztanunk a tárgyalást.
Az lehetetlen.
A tulajdonság bevéső képességem csak órákig áll fenn azután,
hogy véget ér a Finiis'ral.
Ha nem kerülök ki idő előtt a burokból,
talán lehetséges volna a halasztás.
De így két napon belül esküt kell tennem Alrikkal.
De a tárgyalásnak több pontja van, amit Briamnek kell tisztáznia.
Ön ismeri a dolog lényegét.
Igen, ismerem. De...
én nem képviselhetem a népe érdekeit.
De a béke érdekét képviselheti.
Biztos, hogy a népem hozzájárulna.
De lehetnek olyan szertartási szokások, amikről nem is hallottam.
Mondtam, hogy széleskörű ismereteim vannak ezen a téren.
Segítek felkészülni.
Ez az!
A gyerekkori zongoraórák jutnak eszembe.
Valami rémes koncertre készültünk.
Még most is játszik? - Nem!
De bánom, hogy abbahagytam. Anyám úgy élvezte.
De annyira gyűlöltem szerepelni hallgatóság előtt.
Izgult?
Nem. Nem voltam elég jó.
Köszönöm.
Hogy végre felengedett, hacsak egy percre is.
Még segítenie kell a tekercsszöveg kiejtésében.
És tőlem miért fél?
Kamala... - Nem tart elég vonzónak?
Elérhetőnek nem tartom.
Hogy én milyen önző vagyok! Bocsásson meg!
De tudja, van bennünk valami közös.
Én is tanultam zenét gyerekkoromban.
Valóban? Milyen hangszeren? - Mindegyiken.
Egy komplett zenekaron?
Meg még Valti kürtön is, ami úgy szól, mint a kutyavonyítás.
Állítólag nyugtatóan hat a Valtiakra.
Édesanyám sosem hallott játszani.
Négy éves koromban elvettek tőle és egy elzárt kis faluba vittek,
hogy felkészítsenek leendő hivatásomra.
Nagyon magányos idők lehettek ezek az ön számára.
Ellenkezőleg.
Állandóan szolgálók és nevelők serege vett körül.
Egyszer azt kérdezte, milyen az, ha magam vagyok.
Sosem voltam. Mindig volt mellettem valaki,
aki valamire tanított. Történelemre, művészetre, szexre.
De ezen az úton egyedül vagyok,
és egyszer csak elkezdtem gondolkodni a maga fura kérdésein.
Azt akarta tudni, hogy ki vagyok.
Én is elkezdtem kérdezgetni magam, de az egyetlen válasz ez volt,
"A tiéd vagyok, Valti Alrik."
Mert ez az igazság.
Holnap összekötöm az életem egy ismeretlennel.
És azzá válok, amit ez a férfi elvár tőlem.
Örök életemre.
Egyszer azt is megkérdeztem,
hogy önszántából teszi-e, amit tesz.
Megtiszteltetés, hogy a népem engem választott a béke zálogául.
Bár ironikus, hogy a szertartás előestéjén,
miután egész életemben erre készítettek fel,
egy ilyen férfival találkoztam.
Riker Picard-nak. - Hallgatom, Egyes.
Megérkezett a Valti hajó.
Alrik kancellár átsugárzásra kész.
Picard kapitány!
Alrik kancellár! Isten hozta az Enterprise-on.
Az első tisztje már tájékoztatott a Ferengikkel történt incidensről.
Hogy van a nagykövet úr?
Még nem nyerte vissza az öntudatát. - Ez sajnálatos.
Az ön közreműködési szándékát mindkét nép üdvözli.
Megteszem, amit tudok,
bár a szertartás némely pontja meglehetősen igénybe vesz.
A szertartás? Engem jobban aggasztanak a szerződés tisztázatlan pontjai.
A javasolt kereskedelmi egyezmény elfogadhatatlan.
Még át kell tekintenünk a semleges területek kérdését,
valamint a technológiák átadásának ütemtervét.
A Kriosiak felhatalmaztak az ön számára kedvezőbb kompromisszumok megkötésére.
Helyes. Hát, akkor holnap.
Briam maga felügyelte az Akadar Templom létrehozását a holofedélzeten.
Hogy ezek a Kriosiak milyen szentimentális emberek!
Nehéz elhinni, hogy valaha közös gyökereink voltak.
Kérem.
Gondolom, elküldték a metamorfot.
Kamalát? Igen. Alig várja, hogy találkozzon önnel.
Bizonyára igen vonzó jelenség.
De magunk közt szólva, kapitány,
engem sokkal jobban izgat a kereskedelmi megállapodás.
Mondja már, gyorsan! Milyen az uram?
Nos, így elsőre nagyon komoly ember. Tájékozott.
Kérdezett felőlem? - Igen.
Mit mondott neki?
Hogy már alig várja a találkozást.
Mikor mutat be neki?
Ez az első napirendi pont. Holnap, tízkor.
Nem inna egy teát?
Köszönöm, de készülnöm kell a szöveggel.
Hadd segítsek a kiejtésben!
Ó, majd csak eldadogom valahogy.
Ne menjen el! Beszéljen hozzám.
Szeretem a hangja zengését.
Lekapcsolom a fényt, úgy hallgatom.
Nem akarok egyedül lenni.
A világítás marad.
Earl Grey tea. Forrón.
Ezt is Mr. Data árulta el magának?
Azt hiszem, beszélnem kell vele.
Most, hogy tudom, hogy beszélnem kell, hirtelen...
semmi nem jut az eszembe.
Flottakapitányként rengeteg életformával találkozhat.
Én a legkülönlegesebbek közé tartozom?
Mondjon igent! - Igen.
Milyen szépen mondja.
Kamala, nem tettem meg mindent, hogy eltérítsem ettől?
Lehet, hogy ez a legvonzóbb egy metamorfnak.
Én nem akarom kihasználni, mint mások.
Maga nem olyan, mint más. Tudom, hogy nem használna ki.
Éppen ezért vagyok magával ma este.
Mennem kell.
És önre is vár reggel egy találkozás.
Fényévnyire innen.
Csöndes ma reggel.
Elnézést.
Egy penny. - Tessék?
Adok egy penny-t a gondolataiért.
Van olyanja?
Gondolom, a replikátor csak legyártaná.
Beverly, levehetném egy percre az egyenruhát?
De kapitány...
Átvitt értelemben értem. - Hát persze.
Igazából a maga hibája. - Az enyém?
Maga ragaszkodott hozzá, hogy segítsek rajta.
A metamorfon?
A metamorfon. Kamalán.
Elég sok időt töltöttem vele az utóbbi pár napban.
És néhány dologban igaza volt.
Az ő egész léte erre a pillanatra volt hangszerelve,
és ő megpróbál megfelelni ennek,
hogy segítsen befejezni a háborút.
És úgy érzi, hogy nem tehet ellene semmit?
Ez nem olyan egyszerű.
Hiszen azt sem tudom, hogy kicsoda és...
Hogy kivé változik, amint az a másik férfi belép a helységbe.
És azon kapom magam, hogy azt remélem, hogy nem lép be.
De természetesen belép.
Kezdetét veszi a szertartás, ő pedig...
Egy olyan férfi társa lesz, akit a kereskedelmi egyezmény...
jobban érdekel nála.
És nekem csak az jár a fejemben, hogy tud majd így élni.
Hogy fog a kedvére megváltozni.
Bár tudnám, hogy segíthetnék.
Lehet, hogy csak egy váll kellett.
Az a rendelkezésére áll, Jean-Luc. Ahogy eddig is.
Szabad!
Itt az idő?
Igen.
Van kérdése a szertartással kapcsolatban?
Nem is egy.
Sosem fogom igazán szeretni.
Még nem is látta. - Az már nem számít.
Bárcsak átérezhetné, milyen metamorfnak lenni.
Érezni a másik belső erejét.
Megtapasztalni, ahogy ez a lény...
kitárja a szívem és az elmém a végtelen távlatok felé.
És azt gondolni belül, "Szeretem magam, ha vele vagyok."
Kamala.
Egy metamorf nem kívánhat többet és szebbet sem annál,
mint, hogy a Finiis'ral végeztével ilyen férfihoz kötődhessen.
Ahogy most én magához.
Hozzám?
Akivé ma lettem, az leszek örökre.
Data Picard kapitánynak. - Ne most, Data!
De most, uram. Alrik kancellár várja önöket a hetes holofedélzeten.
Hallottam.
Nem vehet részt a szertartáson.
Megkérne, hogy maradjak? Hagyná, hogy folytatódjon a háború?
Azzal, hogy magához kötődtem, megtanultam, hogy mi a kötelesség.
Nem tudja meg. Empata maradtam.
A kedvére fogok tenni.
Azért jó lenne, ha szeretné Shakespeare-t.
A tiéd vagyok, Valti Alrik.
Az ön közreműködését mindkét nép hálával fogadta, kapitány.
A gondos előkészítés egyszerűvé tette a tárgyalást.
Kamala pedig a szertartásnál volt segítségemre.
Be kell vallanom, kíváncsi vagyok. - Kíváncsi?
Annak, hogy engem választottak erre a küldetésre, egyszerű oka volt.
200 éves vagyok.
Engem nem könnyen érintenek meg egy mégoly vonzó metamorf bájai sem.
De hazudnék, ha azt állítanám, hogy még így, ennyi idősen is, érintetlen maradtam.
De ön vele dolgozott, testközelben, napokig.
Hogy tudott ellenállni?
Kellemes utazást, nagykövet úr.
Energiát!