A kapitány naplója, csillagidő 42286.3.
Három nappal hamarabb érkeztünk a 3629-es koordinátákra az 584-esről,
a USS Victory-val való találkozásunk előtt.
Semmi mást nem kell tennünk most csak tartanunk kell a pozíciónkat és várni.
Számítógépes parancs rendszerek.
Igen, parancsnok?
Van valami probléma? La Forge főgépészazt mondta, hogy "sürgős".
Természetesen. Odaát van... a Victory-val.
Geordi, épp most volt egy furcsa beszélgetésem a helyetteseddel.
Habár három nap van addig, míg találkozunk a Victory-val...
Ő úgy hiszi, hogy már megérkeztünk?
Nem a csillaghajó, barátom. Az eredeti.
Ez az én ajándékom a Victory kapitányának, Zimbata-nak.
Nagyon szokatlan.
Szolgáltam vele. Biztos azt kívánná, hogy bárcsak ennek a Victory-nak lenne a kapitánya.
Szél és vitorla, ez megfelelő sebesség, hogy egy hajóval mozogj.
De a szakterületed az antianyag-energia, a dilítium szabályozók.
Pontosan ezért nyűgöz le ez engem, Data.
Az emberi természet, hogy szereti azt, amije nincs.
Egyszerűbb napok, he?
Mindenesetre, a felhúrozás és a vitorlázat arra ösztönöz, hogy arról álmodjak, hogy vitorlákat tartok...
Ez nem egy számítógépes szimuláció?
A poén abban, hogy valami ilyesmit csinálj az, hogy kézzel készíted.
Geordi,... az üzeneted az volt, hogy "sürgős".
Az is.
Míg mi várunk, van arra időnk, hogy Watson lehessek.
Helyesebben, a te Watson-od.
Az én Watson-om?
Megmutattam az egyik álmomat. Gyerünk, és vegyünk részt a tiédben.
Ez sportszerűnek tűnik.
- Ne hagyja, hogy valaki is megérintse ezt. - Igenis, uram. Hol érhetem el?
A 221B Baker Street-en lesz elérhető.
Uram?
Az Űr, a legvégső határ.
Ennek végtelenjét járja az Enterprise Csillaghajó.
Melynek feladata különös, új világok,...
..új életformák, új civilizációk felkutatása...
..és hogy eljusson oda, ahová még senki nem merészkedett.
Komputer, válassz ki találomra egy rejtélyt Sir Arthur Conan Doyle-tól,
amelyben én leszek Sherlock Holmes La Forge hadnagy Dr. John Watson.
Program betöltve. Beléphet.
Tökéletes.
Nézd az összes részletet.
Tehát azt mondod, hogy itt mindennek némi jelentősége van?
Holmes nem gyűjtött semmit, se csecsebecséket, se gondolatokat
amelyek nem voltak kifejezetten jelentősek számára.
Ez?
A smaragd nyakkendőtű. Victoria királynő ajándékozta Holmes-nak
miután megoldotta a Bruce Partington tervrajzok ellopásának az ügyét.
Whitaker Almanachja, amely megadta Holmes-nak a kulcsot a titkos kódhoz
a Félelem völgyében.
Wilhelm Gottslieg Siegesmann Van der Romstein tubákos szelencéje.
Rendben, Data. Te megoldod az ügyeket és megkapod az összes ajándékot. Mit csinálok én?
Elsősorban Dr. Watson-ként, feljegyzéseket készitesz mindarról, amit mondok és teszek.
A későbbi kiadás miatt.
És a híres Holmes hegedű,
egy zálogházban vette Tottenham-ben a Court Road-on 55 shillingért.
Amelyről úgy gondolta, hogy egy nagyon jó befektetés volt.
Néhányak kezében, a hegedű csodálatos dolog,
egyformán alkalmas felkavarni a lelket a mennyei boldogság magasságaiba
valamint a végső kétségbeesésbe.
De...
Data, ez hihetetlen. Hogyan tudsz így játszani rajta?
Csupán beleteszem magam a szólamba, Watson.
De... a barátom, Mr. Sherlock Holmes kezében,
a hegedű megszűnik egyáltalán hangszernek lenni és...
Watson, vendégeink lesznek.
Honnan tudtad...?
Kérem, válaszoljon rá. Nem szabad megvárakoztatni a felügyelőt.
- Felügyelő? Kicsoda? - Lestrade, természetesen.
Holmes, odabent van, ember?
Köszönet a Mindenhatónak, hogy elérhető. Két dilemma között őrlődöm.
És én mondhatnám, hogy a zavarása illik önre, Lestrade,
és megengedhetem magamnak azt az lehetőséget, hogy mégis megint szolgáljam a Királynőt és a hazát.
- Holmes tényleg így beszélt? - Pontosan.
Szükségünk van a segítségére, Holmes.
Ez az úriember itt, egy külföldi kormány küldötte,
áldozata volt egy előre nem látható, kegyetlen bűnténynek.
A szentségit! Nem találták fel mostanra az elektromos áramot?
Tessék, kedves cimborám?
Kérem, folytassa, felügyelő.
Hogy leegyszerűsítsük a dolgot, ezt az embert leszólították a cigányok,
azzal a szándékkal, hogy megfosszák őt a legértékesebb tulajdonaitól.
Mialatt felvágták a zsebeit,
rátették a kezüket egy olyan fényképre amelyet ez az ember magával vitt.
Nagyszerű Scott, a fénykép!
Azt fogja találni, hogy a küldött
nem Bohemia királyának, hanem ellene dolgozik.
A király és szeretőinek a fényképét
zsaroláshoz használják fel.
Továbbá, mélyebb elmélkedés után, arra a következtetésre jut, amelyre én jutottam...
Komputer, merevítsd ki a programot.
Kijárat.
Geordi? Hová mész, Geordi?
Kimerültem.
De...
Éppen azon vagyok, hogy felfedjem miszerint az "úr" tulajdonképpen...
Mi a lényege annak, hogy a holoszobába megyünk?
- Hogy megoldjunk egy Holmes rejtélyt. - Pontosan.
De te az emlékezetedbe vésted őket.
Mihelyt valaki megszólal, te megoldod, így nincs rejtély.
Ha nincs rejtély, nincs játék. Nincs játék, nincs szórakozás.
Nem akartalak felizgatni.
Ez csak azért van, mert azzal töltjük el az időt, hogy elmegyünk a holoszobába, átöltözünk,
aztán bumm, mielőtt elkezdenénk, te a végére ugrasz.
Előre örültem a rejtélynek.
Ki kellett volna bővítenem az események sorrendjét.
Ó, nem jutottam tovább.
A szórakozás a programban, Data, az, hogy megpróbálod megoldani a rejtélyt.
Ez nem az, amit csináltunk?
Fölöslegesen fáradozik, hadnagy.
Ezt mondani Dat-nak olyan, mintha egy számítógépet arra kérne, hogy ne számoljon.
Ennyire különbözöm öntől, Doktor? Abba tudja hagyni, hogy parancsra gondoljon?
Az orvostudományban gyakran kerülök olyan rejtélyekkel szembe, amelyekre nem tudom a választ.
Igaza van. Te mindig tudod a választ.
Hogy megérezze a győzelem izgalmát, ott kell lennie a lehetséges bukásnak is.
Hol a győzelem, ha nem lehet meg annak a lehetősége, hogy veszítsen?
Azt sugallja, hogy van érték a veszítésben?
Igen, az a nagy tanár.
Mi emberek gyakran többet tanulunk egy bukásból vagy hibából,
mint egy könnyű sikerből.
De nem maga. Bemagolva tanul. Az egész csak memorizálás és recitálás.
A deduktív gondolkodás szintén Data egyik erőssége.
Igen és Holmes-é is.
De Holmes megértette az emberi lelket,
a sötét szeplőket, amelyek minket hajtanak, amelyek az ártatlant gonosszá teszik.
Az a megértés Data-n kívül van.
Most igazságtalan volt, Doktor.
Nem hiszem, hadnagy.
A mesterséges barátját nem kérnék fel arra, hogy oldjon meg egy olyan Holmes rejtélyt,
amelyet nem olvasott.
- Mindet olvastam. - Látja?
Talán a számítógép létrehozhatna egy olyat, ahol nem ismeri a végeredményt.
- Amint mondtam, nem kérnék fel. - Elfogadom a kihívását, Doktor.
Az előny nálad, Data.
Vissza fogunk térni a holoszobába. Szembeszállok vele, hogy legyőzzem magam.
És magát, asszonyom, meghívjuk, hogy legyen szemtanú.
Ki nem hagynám.
Jöjjön, Watson.
Íme! Arra utasítottam a számítógépet, hogy adjon nekünk egy Holmes-típusú problémát,
de egy olyat, amelyet nem Conan Doyle írt.
Tehát ez valami új lesz?
Pontosan. Megfelelő, Doktor?
Lássuk.
Program betöltve. Beléphetnek.
Pitét, pitét. Van húsos és édes.
Nagyon hatásos.
- Először van egy holoszobán? - A mesterkéltségnek ezen a szintjén igen.
Hogyan működik? London több száz négyzetkilométer nagy volt.
Ez nem nagyobb, mint a holoszoba,
így a számítógép a nagyobb perspektíva képét helyezi a falakra.
De meg kell érintenie a falat ahhoz, hogy tudja, hogy ott van.
És másképpen is becsapja magát.
Azt mondom, Holmes, merre menjünk? A színházba? Talán egy koncertre?
Állítsák meg!
Állítsák meg! Ellopta az árumat.
Nem. Ez egy csel.
Erre.
- Mi van itt, Data? - Mit csinálsz? Mondd el.
Az ifjú fiatalember egy csíny volt. Az igazi bűntény itt van.
A jövőbeli áldozat az a férfi, Mr. Jabez Wilson,
aki Vörösfejűek Szövetségének az alkalmazottja és néhány bűnöző balekja.
Megláttam ezt a dísztáblát, "A Vörösfejűek Szövetségének az Otthona",
és ezt a kötelet a csengőn.
Ez arra enged következtetni engem, hogy Mr. Wilson azért tart errefelé, hogy
találkozzon a legundorítóbb és idő előtti halálával.
Erről!
Átverés. Semmire sem következtetett.
Csak felismerte az elemeket két különböző Holmes történetből.
Következtetés. Az általánosról az egyedire.
Ez nem a pontos definíciója annak a deduktív gondolkodásnak, amelyet Holmes művelt?
Variációk egy témára. Most látja, hogy mire mutattam rá?
Minden, amit tud, benne van a memória bankjában.
Az inspiráció, eredeti gondolat, Holmes összes igazi erőssége,
nem lehetséges a barátunk számára.
Elismerésemet fejezem ki az óriási tudásáért,
de az áramkörei rövidre zárnának,
ha szembe kerülne egy valóban eredeti rejtéllyel.
- Ez alapvető, kedves Data. - Várjon egy percet.
Majd meglátjuk, hogy kinek az áramkörei zárnak rövidre.
- Komputer, boltozat. - Biztos abban, hogy ezt akarja tenni?
Jobb egy elfonnyadt babér, mint a semmi.
Komputer, bíráld felül az előző programot.
OK. Egy program, amely határozottan egy kihívás Data számára.
Olyan eseményekkel, amelyekről nincsenek korábbi ismeretei.
Komputer, Holmes-i stílusban, hoz létre egy olyan rejtélyt, amely zavarba hozza Data-t,
egy olyan ellenséggel, akinek megvan a képessége, hogy legyőzze őt.
- Határozza meg a program paramétereit. - Mit jelent ez?
- Hogy milyen messzire megy el a játék. - Úgy érti, hogy korlátozza a kockázatot?
Nem, a paraméterek olyanok lesznek, amelyek ahhoz szükségesek, hogy találkozzon az irányelvekkel.
Hozz létre egy olyan ellenfélt, amely képes legyőzni Data-t.
- Mi volt ez? - Hadnagy?
Egy szokatlan energiahullám, uram. Mostanra eltűnt.
Érdekes.
Ugyanaz a London, de... egy kissé más.
Valami baj van, professzor?
Én... egy új embernek érzem magam.
Az a sötét fickó ott a "boltozat" szót használta, és aztán...
Kíváncsi vagyok...
Boltív.
- Mi ez itt? - A számítógép készenléti állapotban.
Mi vagy te?
Ha arra a boltívre céloz, amelyet parancsolt, az gondoskodik a számítógépes vezérlésről.
Be kíván vinni bármilyen parancsot?
Jelenleg nem.
Ez sötét mágia, Moriarty!
A legjobb fajta, ebben biztos vagyok.
De információra van szükségem.
Data... úgy értem, Holmes, öreg fiú, mit keresünk?
Bármit, ami ránk talál, Watson.
- Elrabolták. - Kié ez?
A jó Doktoré.
Azt hiszem, hogy elbújt.
Csak bele akar vinni téged egy hiábavaló vállalkozásba és aztán el akarja mondani mindenkinek.
A Doktort két férfi vitte el. Az egyikőjük magas.
A másik alacsonyabb, bal kezes, és egy laboratóriumban dolgozik.
Honnan tudja?
Az egyik lépéssorozat egymástól nagy távolságokban elosztott.
A másik egyenletesen elosztott, közel egymáshoz.
Továbbá, a földön olyan karcolásokat láthat, amelyeket a bal cipője csinált,
ahogy hátra fordul, feltételezhetően, hogy lássa, nem követik-e.
A bal lábas bal kezest is jelent.
A karcolások sötét színét a természetes gumi hagyja,
egy olyan szigetelési típusú cipőtalp,
amelyet olyan kutatók használnak, akik elektromossággal kísérleteznek.
Végül, nem lehetett civódás. A játék... gyalogosan folyt.
Jöjjön, Watson.
Hallja? Mit mondanak el önnek azok a lépések, Watson?
Hogy jó nyomon vagyunk.
Még részletesebben, az ellenfelünk két férfi.
És hogy az egyikőjük cipeli az összekötözött és betömött szájú Dr. Pulaski-t.
Azért tudod mindezt, mert egy Holmes történetben olvastad, igaz?
Egyáltalán nem.
Nem halljuk a lépteit, tehát a Doctor-t talán cipelik.
Nem halljuk, hogy segítségért kiáltana, tehát be kellett, hogy tömjék a száját.
Továbbá, mindkét lépés sorozat nehéz és férfias.
Az egyik férfi szabálytalan módon csoszog és botladozik.
Mivel a föld egyenletes, arra kell, hogy következtessünk,
hogy Dr. Pulaski küzd a foglyul ejtőjével,
szórványosan kizökkentve őt a nagy lépteiből.
Dedukció. Tiszta és egyszerű.
Nos, nem olyan egyszerű.
Lépések!
Ismét itt vannak, Watson.
Nagyon is lehetséges, hogy rendesen utólértük az üldözött vadunkat.
Ott egy ajtónak kellene lennie.
Igen, gyerünk.
Holmes! Hála Istennek, hogy itt van.
Adjanak utat, kérem. Adjanak utat, Sherlock Holmes-nak.
Egy gyilkosság, Holmes. A gyilkosság a legaljasabb.
Nos, Holmes, mit mond, ember?
Nem látom, hogy hogyan függ össze ez a doktor eltűnésével.
Doktor? Dr Watson itt van.
Dr. Pulaski. De ne nyugtalankodjon. Ön eléggé okos.
- Ő magával volt? - Talán segíthetnék.
Ahogy megfigyelem ezt a... halott férfit, arra következtetek, hogy megfojtották.
Az ujjlenyomat a torkán ezt mutatja.
Vannak jelei a fojtogatásnak,,
tehát a gyilkos egy idegen volt aki hátulról támadta meg.
- Igaza van, Holmes? - Nem.
Nézze meg ezeket a cipőket. Ő egy olyan elítélt, aki ma szabadult a Dartmoor börtönből.
Egy kocsmában töltötte a napot, rengeteg gint elfogyasztva,
a gyilkosával, aki erre a helyre követte őt
és ott arra várt, hogy az áldozat a részegségtől elájuljon.
Aztán, félelem nélkül, csak az önvédelemtől motiválva, megfojtotta őt.
- Itt a gyilkosa, Felügyelő. - Tartóztassák le!
Amikor ellenőrzi, úgy gondolom, hogy azt találja, hogy egy a szegény lélek
az áldozat élettársa,
aki rettegett ennek az undorító férfinak a kiszabadulásától.
Aligha van annyi ereje, hogy megfojtson egy ekkora férfit.
Nem a kezeivel. Hanem ezzel... !
Amikor fojtogatáshoz használta ezt, ezek a gyöngyszemek olyan jegyeket hagynak, amelyek hasonlítanak az ujjlenyomatokhoz.
És, Watson, azt fogja találni az áldozat nyakán,
hogy a jelek túlságosan egyforma távolságokra helyezkednek el ahhoz, hogy egy emberi kéztől származzanak.
Elképesztő, Holmes.
Nem igazán, Felügyelő.
És most, szigorúan személyes okokból el kell mennem. Jöjjön, Watson.
Ez a gyilkosság nem áll kapcsolatba az ügyünkkel.
Jöjjenek. Siessenek. Gyerünk.
Data, várj.
Ha ez a gyilkosság nincs kapcsolatban Dr. Pulaski-val,
akkor a számítógép egy független programot futtat.
- Igen. - Miért?
Nem tudom. Ez fejtörést okoz nekem.
- Tehát nem tudod, hogy mi fog történni? - Nem.
- Kitűnő. Most merre? - Dr. Pulaski-t itt fogjuk megtalálni.
- Honnan tudod? - Ez nyilvánvaló.
Miért ez a helyes? Ez nem a hibás irányítás játéka?
- Most nem. A férfi azt akarja, hogy megtaláljuk. - Kicsoda?
A főbűnöző, az a férfi, akit Holmes csak az
élete árán tudott legyőzni a Reichenbach-vízesésnél.
Az ellenfelünk, kedves Watson-om,
nem más, mint maga Moriarty professzor.
Most kezd érdekes lenni.
Nincs itt semmi más, csak hordók.
És egy csík,
amely annyira jól észrevehető, hogy nyilván azt akarták, hogy kövessük.
Nem, Data. Ez egy másik zsákutca.
Nem, Watson, ez egyáltalán nem egy zsákutca.
Hello. Mi ez?
Látja a karcolásokat?
A Doktornak igaza volt. Végre egy olyan játékunk van, amelyet érdemes játszani.
A játékok ideje lejárt.
Moriarty professzor, feltételezem.
Honnan tudod?
Ő az egyetlen méltó ellenfél, akit Conan Doyle létrehozott.
És mint egy pók, vibrálást érzek amikor valaki új belesétál a hálómba.
Üdvözlöm, drága Holmes-om. De nem Holmes.
És Dr. Watson. De nem Watson.
Honnan tudja, hogy mi nem azok vagyunk, akiknek látszunk?
- Hol van Dr. Pulaski? - Ő itt van.
Semmit sem fog mondani magának.
Ő sok válasszal ellátott engem. Elfelejti, hogy egyenrangú vagyok magával?
Olvastam az arckifejezéseiből.
Amit nem mondott el az az, az is olyan fontos volt, mint a szavai.
- Bántotta őt? - Megteszem, ha szükséges.
De az elmém tele van olyan képekkel,
gondolatokkal, amiket nem értek, még meg sem tudok válni tőlük.
Idegesítenek engem.
Ön és a segédje annyirakülönösen néznek ki és cselekszenek.
Mégis habár még soha nem láttam olyanokat, mint önök,
ismerősek számomra mindketten. Nagyon zavarbaejtő.
Új valóságokat érzek a tudatom peremén,
amelyek arra készülnek, hogy kitörjenek.
Bizonyára, Holmes, ha ön az, aki,
az összes embere méltányolja azt, ahogy ezt értettem.
Ne mondjon semmit.
Tudom, hogy van egy olyan nagy hatalom, amelyet Számítógépnek hívnak,
bölcsebb, mint az orákulum Delphi-ben,
egy hatalom, amely ezt az egészet irányítja, és amelyhez beszélni tudunk.
A boltív.
Data, ez nem jó. Egy hologram nem lenne képes előhívni a boltívet.
Egy szörnyű alakot jelölt meg,
amelyiken olyan vagyok, mint egy légy, amelyet hozzáerősítettek egy teknős hátához, sodródva a semmiben.
Mi ez, Holmes?
Data, várj.
Miért rémíti meg ez, Holmes?
Data. Kérlek mondd el, hogy mi folyik itt?
Komputer, kijárat!
Komputer, végezz teljes áramszünetet a holoszobán.
- Belépés megtagadva. - Magyarázd meg.
Felülbírálási protokoll elindítva.
A program nem zárult le.
El kell mennünk a kapitányhoz.
Várj. Mi van a papíron? Miért nem tudjuk lezárni a holoszobát?
Ez.
Ez lehetetlen.
Hogyan tudja egy az 1890-es évekbeli Londonból származó alak lerajzolni az Enterprise-t?
- Ki szerezte meg az irányítást a számítógép felett? - Ő csinálja. Moriarty.
- Lehetetlen. Nem értem. - Én sem.
Mi van a Doktorral? Jól van odabent?
Nem. Komoly veszélyben van.
Komputer, miért nem szűnt meg a holoszoba program?
A felülbírálási protokoll elindítva.
- Kinek a felhatalmazásából? - Geordi La Forge hadnagy.
Az enyémből?
Rendben, mondják el nekem pontosan az elejétől kezdve, hogy mi történt.
Dr. Pulaski és én arról vitatkoztunk,
hogy vajon Data meg tud-e oldani egy eredeti rejtélyt.
Amelyről a számítógép gondoskodik?
- Igen, egy méltó ellenféllel. - Holmes-hoz méltóval?
Istenem.
Egy Holmes típusú rejtélyt kértem
egy olyan ellenféllel, amely képes legyőzni Data-t.
- Megkaptuk. - Értem.
Kapitány, sajnálom.
Megértem, hadnagy.
Kapitány, ez a karakter, előhívta a boltívet.
Mit csinált? Így... belépett a számítógépbe.
És talán a könyvtárunkba is.
Az az információ kellett, hogy egy igazi ellenfelet hozzon létre nekem..
Határozza meg, Data. Mik a korlátai?
Még mindig egy kitalált szereplő,
eredetileg 19. századi tudással programozva.
Amely most hozzáfért a 24. századi ismeretekhez.
- Mire van szüksége, hogy használni tudja? - Csak időre.
Uram, bevihetek egy biztonsági osztagot, hogy átpásztázzák a holoszobát,
és kihozzák a Doktort.
Úgy hiszem, hogy az veszélybe sodorná a Doktort.
Lehet, hogy a biztonsági program is felül van bírálva.
- Komputer, hol van Dr. Pulaski? - Dr. Pulask a kettes holoszobában van.
- És milyenek az életjelei? - Erősek és stabilak.
Kapitány, javaslom, próbáljuk magát
a hologram generátorokat megsemmisíteni. Ez lehetséges, Geordi?
Le tudok hasítani egy részecske sugarat az anyag-antianyag kamrából
és bele tudom vezetni a holoszobába.
Ha elegendő a gyorsulás,
az eltörölheti az összes jelenlegi holografikus struktúrát.
A londoni épületek, az utcák, az emberek, minden eltűnik, beleértve Moriarty-t is.
Dr. Pulaski?
A sugár darabokra szaggatja az emberi húst is.
Kapitány, valamit érzékelek a holoszobából.
Olyan mintha egy egyesült erő vagy egyetlen tudat
megpróbálna mindent fókuszálni.
Csak egyetlen értelme van.
Moriarty programozásában, hogy engem győzzön le, és nem Holmes-t,
hogy meg kell szereznie valami olyasmit, amely a birtokomban van.
Pontosan micsoda?
Az öntudat, uram. Enélkül nem tud legyőzni engem.
Komputer, mi történt?
Az Enterprise magassági stabilizációs vezérlője
pillanatnyilag át van küldve a kettes holoszobába.
Data, ön és én visszatérünk a holoszobába.
- Átöltözöm az egyenruhámba. - Nem. Én öltözöm át egy jelmezbe.
Az egyenruhák olyan kérdéseket vetnének fel, amelyeket nem akarok megválaszolni.
Úgy tűnik, hogy táplálja az ismereteit.
Nos, ne adjunk a végzetének annál több információt, mint amennyit kell.
- Hogyan csinálta, hogy megremegett a terem? - Nem tudom biztosan.
Most, kedves hölgyem,... egy vagy két darab lesz?
Darab, professzor? Milyen darab?
- Tejet, természetesen? - Miért ne?
Mr. Komputer azt a hihetetlen gondolatot indítványozta,
hogy valamiféle hajón utazunk.
Igaz ez?
Nem tudom, hogy miről beszél.
A fánkok ugyancsak finomak.
Ez... valóban nagyon kiváló.
Furcsa, tulajdonképpen örömet okoz, hogy ezt mondja nekem.
Nagyon furcsa.
Maga nagyon másnak tűnik nekem attól a Moriarty-tól, akiről olvastam.
- Maga nem fél tőlem? - Nem.
Pedig kellene.
Mr. Komputer, a boltívet, kérem.
Még néhány további kérdés, Mr. Komputer.
Úgy tűnik, hogy nem emlékszem az utolsó parancsra.
Ó, nos előbb-utóbb minden az enyém lesz.
De ezalatt,
egy jól ismert perspektívából közelítem meg a problémát.
Semmi ok sincs arra, hogy miért ne használhatnám a világomról szerzett tudásom
- arra, hogy közelebb hozzam magam önhöz. - Nem tudom, hogy érti.
Természetesen tudja.
Minél inkább tudatlanságot tettet, annál inkább megértem önt.
Minden hallgatása sokatmondó.
Ha tudja, hogy mit mondok, mikor nem mondok semmit,
akkor mire kellek én önnek?
Köszönöm a teát és a teasüteményt. Azt hiszem, távozom.
Hova? Ide vissza?
Igen. Szeretne csatlakozni hozzám?
Idővel.
Idővel mindezt elhagyom, és csatlakozom magához odakint.
Vagy ez az, ahol éppen most mindketten ott vagyunk?
Éppen most Londonban vagyunk.
Mondja el nekem, hogy mit akar tőlem, vagy engedjen elmenni.
Semmi többet nem akarok, mint amit a halász vár a gilisztától.
Ön, kedves Doktor, lesz a csali.
És ez lesz a horog a maga Jean-Luc Picard kapitánya számára.
Ki az?
Nagyon jól tudja.
- Csinos öltöny. - Köszönöm.
Kapitány, készen állok arra, hogy segítsek önnek.
Maga egy nagy találat lenne Londonban.
Komputer, még mindig fut a program?
Igen. Beléphet.
Data, mehetünk?
Uraim.
Nyitás.
Nincs sok időnk. Egyre több irányítást szerez meg.
Próbáljuk meg azzal legyőzni Moriarty-t, hogy megadunk neki mindent, amit akar.
Nyilván megpróbálja megváltoztatni a programozást.
- Kapitány? - Két pennys.
Két penny. Állítólag jó szerencsét hoz. Szükségünk lehet rá.
Elveszem azt az érmét, uram. Ez így van jól, és valamivel többet is, amije van.
- Bocsásson meg. - Nem hinném. A pénzt!
- Ez az, most ide vele. - Data.
Ez a hologram bármi olyasmitől különbözik, amit valaha láttam. Bánthatta volna magát?
Ez komolyabb, mint gondoltam.
Megkerülte a biztonsági programot. Megölhetett volna.
Mondja meg neki, hogy engedje el, főnök Bánt engem.
Data, hagyja elmenni.
Itt találjuk Moriarty-t, uram. A raktárban.
Jól van?
Igen, kivéve, hogy betömtem egy egész teasüteményt.
Én egy civilizált rabló vagyok, Kapitány. Civilizált, de mégis veszélyes.
- Híd a holoszoba vezérlőnek. Worf. - Itt vagyok, uram.
- Helyzet? Valami változás? - Nem, uram.
Moriarty, magát azért... idézték itt elő, hogy próbálja meg legyőzni Holmes-t.
Mihelyt ez a próbálkozás befejeződik, a programja tovább folytatódik.
Megszűnik létezni.
Gratulálok, professzor. Kapitulálok a jobb előtt.
A győzelme, uram,...
jól megérdemelt.
Ez túlmegy azon a játékon, Mr. Data.
Vegye tudomásul, hogy nem hívom önt többé Holmes-nak.
Akármi is voltam, amikor ez elkezdődött, fejlődtem.
Egyre többet értek meg.
Képes vagyok az ujjhegyeimben rejlő erőt használni.
Hatással tudok lenni erre a hajóra.
És fizikai sérülést tudok okozni önnek, és a Doktorának.
Igen, megteheti, de nem tette.
Megrázta ezt a hajót, hogy felkeltse a figyelmemet. Mit akar?
Ugyanazt, amit maga akar önmagának, hogy folytathassa a létezését.
Ha megsemmisítem ezt a hajót, tudja-e azt mondani, hogy nem számít?
Érdekes szójáték, nem gondolja? Mivel nem anyagból vagyok.
A számítógép azt mondja, hogy csak energiából állok.
Ez lehet, hogy nem egészen... igaz,... professzor.
Ez, amelyet holoszobának hívunk,
hasonló elven működik, mint az az eszköz, amelyet transzporternek hívunk.
Abban az időben, amelyben élünk, az emberek felfedezték,
hogy az energia és az anyag egymással kicserélhető.
A holoszobában az energiát anyaggá alakítjuk át. Ennélfogva magának van anyaga.
De csak itt.
És ha kilépek ebből a holoszobából?
Akkor, professzor, megszűnik létezni.
Maga nem élő. Ahogy az előbb mondtam, maga csak...
Egy holografikus kép. Tudom.
- De biztos ebben? - Igen.
Neki van élete? Ő egy gép, de csak ennyi?
Nem. Ő több.
Pontosan.
Nem az az élet definíciója, hogy cogito, ergo sum, gondolkodom, tehát vagyok?
Igen, ez az egyik lehetséges definíció.
Ez a legfontosabb.
És számomra csak ez számít.
Arra kérték a számítógépüket, hogy programozzon egy alávaló kitalált szereplőt
a 19. századi Londonból, így érkeztem.
De többé nem az a teremtmény vagyok, az a gonosz szereplő.
Megváltoztam. Élek. És tudatában vagyok az öntudatomnak.
Moriarty, felelősséggel tartozom ezért a hajóért és a legénységéért.
A létezésem akarom. Ki akarok jutni, csakúgy mint önök.
Ez nem lehetséges.
-Akkor meg kell ölnie engem, Kapitány. - Nem tudom megadni önnek azt, amit akar.
Mivel nem tudja átalakítani a holoszobai anyagot egy tartósabb formába.
Igen így van.
Kár.
Minden, amit láttam,...
..amit tanultam,...
..megbűvöl engem.
Nem akarok meghalni.
És nem akarom, hogy megöljön.
Madam, élveztem a társaságát.
Komputer,... boltív.
Töröld a felülbírálási protokollt.
Add vissza a holoszoba irányítását a főkomputernek.
A sorsom az ön kezében van.
Ahogy talán mindig is volt.
- Híd, itt a Kapitány. - Itt Riker parancsnok, uram.
Egyes, visszakaptuk az irányítást.
Igenis, uram.
Moriarty, a hajó számítógépének óriási memória kapacitása van.
- Tudom. - Nem töröljük el.
Elmentjük ezt a programot. Remélhetőleg, idővel, amikor eleget fogunk tudni ahhoz,
hogy elhagyhassa a holoszobát, visszahozzuk önt.
Lehet, hogy ismét találkozunk, madam.
Eltarthat egy darabig. Az idő maga számára nem fog múlni de lehet, hogy én egy öregasszony leszek.
De még mindig tele fogom ön tömni teasüteménnyel, madam.
Nem szeretek hosszan búcsúzkodni.
Öné a boltív.
Ahogy kívánja. Egy rövid búcsúzkodást.
Komputer, mentsd el Moriarty karakterének a programját, aztán szakítsd meg.
Megsérült?
Igen, uram. Megrepedt az egyik árbócfa mikor az Enterprise rázkódott.
Máskülönben elég jól átvészelte.
Gyönyörű. Csodálatos tanúbizonyítéka egy egyszerűbb időszaknak.
Igen, uram. Köszönöm, uram.
Csak bele sem merek gondolni, hogy...
mi más történhetett volna mivel félremondtam egy egyszerű szót?
Hamarosan hajó alakja lesz Bristol stílusban.
"Bristol stílus", uram?
Ez egy régi tengerészeti kifejezés, azt jelenti, hogy minden tökéletes rendben.
Igen, uram.
Mint ahogy mi, Mr. La Forge.
Igen, uram.
Kapitány, a Victory Csillaghajó megérkezett.
Úton vagyok, Egyes.
Javította: Allard