Semmi bajom, víg a dalom, dalold, s ne félj
Ha kéményseprőt látsz, nagy szerencse ér
Semmi bajod, víg a dalod, hisz tudhatod
Ha véle kezet fogsz, szerencséd fogod
Semmi bajom, víg a dalom, dalold, s ne félj
Hölgyek, urak, figyelem! Mulattató rigmusok művészi kivitelben.
A fejemből pattannak ki, mint isteni szikrák.
Na, kérem alássan.
Jut rím mindenkinek, figyeljenek...
Az őrmester nem gazember. Pedig rímelne, nem?
Kedves Miss Lark, kegyednek is jut:
Miss Lark, hova tart? Ott a park, itt Andrew.
Tetszett, Andrew?
Lám, Mrs. Cory, elszáll az idő:
Anyjának a két pöttöm csecsemő
a fejére nő.
Kedves Miss Persimmon...
Igen?
Fordul a szél...
Köd száll alá...
Itt valami készül, nem késik soká...
Hogy mit hoz a szél, - rosszat vagy jót, -
nem tudom, de úgy érzem
ilyen már volt...
A kutyafáját! Hol tartottam?
Köszönöm a nagylelkű adományokat!
Köszönöm, Miss Lark!
Gebedj meg!
Köszönöm. Isten fizesse meg, uraságodnak!
Nincs mit.
Jó napot! Hogy s mint?
A Cseresznyefa utca 17-et keresik?
Jöjjenek velem!
Ez a Cseresznyefa utca.
Kedves kis utca, nem igaz?
A 17-es szám erre van.
CSERESZNYEFA UTCA
Ez a tiszteletet parancsoló épület
Boom admirális úr háza. Az admirális úr nyugalomba vonult,
de a hajóktól nem tud elszakadni.
Csak a fedélzeten érzi jól magát.
- Az ágyú rendben? - Lövésre készen, uram.
- 3 perc és 6 másodperc. - Igenis, uram!
Nincs nála pontosabb ember.
Az egész világ Greenwich-hez igazodik.
Ám Greenwichben őhozzá igazítják az órát.
Jó napot, admirális úr!
Jó napot, fiatalember! Mi járatban az utcánkban?
A 17-be megyek. Illetve nem is én, hanem, akit kalauzolok.
- Írja be a hajónaplóba! - Igenis, uram!
Vigyázzon,
szelesre fordult az idő a 17-ben!
Vihar készülődik.
Köszönöm, vigyázni fogok!
Itt volnánk. Cseresznyefa utca 17.
Itt lakik Mr. George Banks és a családja.
Nocsak, mit hallok!? Igaza volt az admirálisnak,
itt bizony vihar készülődik!
- Hagyja békén! - Hallgasson!
Ne próbálja marasztalni ezt a szörnyűséges nőszemélyt!
Én inkább örülök neki, hogy elmegy! Soha ki nem állhattam!
Maga könnyen beszél, de ki fog vesződni a gyerekekkel? Én, előre tudom.
Úgy kezel, mintha királynő volna, de egy bányaomlás is megállna a kinézetétől!
Nem maradok egy perccel sem tovább ebben a házban,
a világ minden kincséért sem!
- Katie dada, ne menjen el! - Álljon félre az ajtóból!
Mit mondok a nagyságos úréknak a gyerekekről?
Az nem tartozik rám.
A kis bestiák nem keserítik tovább az életemet.
Mégis hová tűnhettek? Talán az állatokat nézegetik a parkban.
Tudja, milyenek!
Csak nem falta fel őket az oroszlán!?
Remélem, mondta nekik, hogy ne menjenek közel a ketrechez!
Mindent elmondtam, s most elmegyek ebből a házból, örökre.
Nagyon helyes! Nem fogom marasztalni! Csak meg ne botoljon a küszöbben!
Ne menjen el, Katie dada!
Ez Mrs. Banks. Hazajött.
Lányaink leányai majdan zengik rólunk hálás karban:
Hős volt minden szüfrazsett! Jó estét, Katie dada, Ellen!
Ma kimondhatatlanul sikeres napunk volt. Mrs. Whitbourne-Allen odaláncolta magát
a miniszterelnöki hintó kerekéhez. Látnia kellett volna.
- Mondanom kell valamit. - Aztán Mrs. Ainslie-t letartóztatták,
és útközben énekelt és szórta a röplapokat...
Asszonyom, én mindig szívvel-lélekkel...
Köszönöm, Katie dada. Tudtam, hogy velünk érez.
Köszönöm, Katie dada! Tudtam, hogy velünk érez.
Bár rajtunk szoknya, nem pedig vért,
mi elszántan küzdünk a jogainkért!
Bárhogy imádjuk férjecskéinket,
nem vitás a férfinem korlátoltsága.
- Mrs. Banks... - Rázzuk le a rabság bilincsét,
vállvetve küzdjünk a jövőnkért!
Lányaink leányai majdan
zengik rólunk hálás karban:
"Hős volt minden szüfrazsett!"
Addig is, ha lenne szíves...
Kiáltja harcos jelszavát a szüfrazsett-sereg,
visszhangzik tőle Anglia: "Nők, csatára fel!"
A férfiakkal egyenlő jogokat akarunk!
Börtönben Mrs. Pankhurst, de mi nem visszakozunk!
Mi házitündérek többé nem leszünk!
Szavazati jogot követelünk!
Nem engedünk!
Szíveskednék meghallgatni?
- Rázzuk le a rabság bilincsét, - Mrs. Banks...
vállvetve küzdjünk a jövőnkért!
Lányaink leányai majdan
zengik rólunk hálás karban:
- Hős volt! Hős volt! - Mrs. Banks!
- Szüfrazsettek... - Mrs. Banks!
Mi olyan sürgős, Katie dada?
Mrs. Banks, okvetlenül el kell valamit mondanom.
Hol vannak a gyerekek?
Nincsenek itthon, asszonyom, ugyanis megint eltűntek.
Katie dada, jobban is vigyázhatna rájuk!
- Ez a harmadik eset a héten. - A negyedik, asszonyom,
s egyben az utolsó, amit itt megértem.
- Nem akarok rosszat mondani... - Mikorra lesznek itthon?
Ezt nem tudnám megmondani, de ha lenne szíves a béremet...
Katie dada, csak nem akar kilépni? Mit fog szólni a férjem?
Elég lesz neki, ha a gyerekek nem kerülnek elő, mire hazajön.
Ellen, rakja el, tudja mennyire értetlen Mr. Banks az üggyel szemben!
Igen, asszonyom!
Katie dada, kérem szépen, gondolja meg!
A gyerekek kedvéért! Mr. Banks kedvéért!
Már épp kezdett hozzászokni magához.
Jaj, mindenki a helyére!
Négy, három, kettő, egy... Tűz!
- Katie dada, könyörögve kérem! - A béremet, ha megkaphatnám!
- Nem siet az ágyúja, admirális úr? - Ki van zárva! Másodpercre pontos.
Hogy állnak a dolgok a pénzvilágban?
Soha jobban! A pénz szilárd, a betétek gyarapodnak,
az angol fontot az egész világon magasan jegyzik.
- Kiváló! - És onnan milyenek a kilátások?
Nem a legjobbak. A szél erősödik, a barométer esik.
- Várom, mi lesz még ebből. - Helyes.
Banks, vigyázzon, mert belesétál a viharzónába!
Banks, nem hallja?
Jó estét, Katie dada! Ez bizonyára nehéz, majd én.
Milyen csinos kis kalap!
Oly jóleső érzés tölt el engem,
mint egy királyt, ki udvarába tér,
Köszönöm!
Mikor dolgos nap után az otthon vár,
hol kellemesen élek én.
- A gyerekek... - Jó, jó!
Az életem én percre beosztom;
hat óra egy, nyitom az ajtót;
papucsom, pipám, italom hat kettőkor;
ily rendszeresen élek én.
- ...eltűntek. - Remek, remek!
Remek angolnak lenni kilencszáztízben;
a trónon Edward király ül dicsőségben.
Nekem házam a váram, hol szavam parancs;
Házam népét erős, de kesztyűs kézzel
kormányzom, kötelez a rang.
Hat háromkor szépreményű két utódom
megcsutakolva, megetetve áll.
Lágyan megpaskolom fejük, és ágyban a helyük.
Ó, felségesen élek én!
- Winifred, hol vannak a gyerekek? - Nincsenek itthon, drágám.
Hogyhogy nincsenek? Hol másutt lehetnének?
- Nem tudom, George. - Hogyhogy nem tudja?
Elvesztek. Katie dada hiába kereste őket.
Nyugalom, majd én elintézek mindent!
Kapcsolja a rendőrséget, gyorsan, kérem!
Nem kellene háborgatnunk a rendőrséget. A tények egyelőre...
Ne keverjük össze a lényeget a tényekkel!
A lényeg pedig világos: Katie dada nem vigyázott rájuk.
Visszaélt a bizalmunkkal, amiért felelni fog...
- Ó, el is ment, jól láttam? - Igen, drágám, éppen most.
Itt George Banks beszél.
Cseresznyefa utca 17. A dolog sürgős!
Küldjenek ki egy rendőrt, azonnal!
Itt van a rendőr, George!
Itt van? Ez hamar ment. Leköteleznek.
Köszönöm szépen, jó estét!
- Jöjjön be, őrmester! - Köszönöm.
Parki őrjáratom közben
elhagyott értékeket találtam. Úgy vélem, az önöké.
- Mik azok? - Gyertek be szépen!
- Jane! Michael! - Winifred, mellőzze az érzelgést!
Fáradtak lehetnek ilyen nagy séta után.
Gyerekek, ide hozzám!
- Nos? - Bocsánat, de elvesztettük Katie dadát.
- Olyan nagy szél lett. - És a sárkány túl erős volt.
Tekinthető úgy is, uram, hogy a sárkány szökött el, nem a gyerekek.
Köszönöm, őrmester, de bízza rám az ügyet!
Nem igazán jó sárkány, de nem sikerült jobb.
Papa biztosan jobbat csinált volna.
Így érthető is. A sárkány csalafinta jószág. Amit én csináltam a minap...
Hálás vagyok magának, amiért hazahozta őket.
A szakácsnő szívesen megkínálja valamivel.
Köszönöm, de vár a kötelesség.
Köszönjük szépen!
Viszontlátásra! Jó éjt, uram!
Engem itt ne kínáljanak semmivel...
Végtelenül sajnálom a dolgot! Meg kellene beszélnünk.
Nem ártana.
- Ellen, vigye föl a gyerekeket! - Igen, uram!
Tudtam én! Kire marad mindig a neheze?
Hát rám, ki másra!?
Szobalány is legyek, gyereklány is legyek, persze ugyanazért a bérért...
Jól kibabrálnak velem!
Ne haragudj, drágám, de amikor felfogadtam Katie dadát,
azt hittem, ő majd megregulázza a gyerekeket. Olyan szigorúnak látszott.
Winifred, a gyomorbajos kedély még nem a kemény kéz jele.
Legközelebb jobban igyekszem.
Legközelebb? Hat gyereklány az elmúlt négy hónapban.
- Egyik rémesebb volt, mint a másik! - Sajnos, így igaz.
A gyereklány kiválasztása fontos és kényes feladat.
Kell hozzá ítélőképesség és emberismeret.
A jelenlegi körülmények között, azt hiszem
nekem kell magamra vállalnom ezt is.
Megtenné, George?
Megfelelő gyereklányt megfelelő helyen kell keresni.
Hirdetni fogok a Timesban. Jegyezze, kérem!
- Máris, drágám! - Felveszek egy gyereklányt.
Legyen szigorú, megbízható...
Egy angol nörsz legyen generális:
A hon jövője az ő kezében van!
Ezért hát a megfelelő jelentkező
olyan nörsz, kinek szava: Parancs!
- Leírta? - Szóról szóra.
Egy angol bank a rend mintaképe,
egy angol otthon lelke a rend.
Hagyomány, szigor, fegyelem, ezt hirdetem:
He ez nincs: Zűrzavar, katasztrófa,
anarchia, fejtetőre áll minden!
Olyan magasröptű, hogy vezércikknek fogják közölni.
- Papa! - Igen?
Gondolkoztunk, és bánjuk, hogy rosszak voltunk.
- El is várom tőletek! - Nem kellett volna otthagynunk a dadát.
Nem bizony!
És szeretnénk az új dadával jól kijönni.
Nagyon helyes! Remélem, tesztek és ezért valamit!
Már tettünk is. Megírtuk ezt a hirdetést.
- Miféle hirdetést? - Az új dadának.
- Ti akartok hirdetni? - George, talán meghallgathatnánk őket!
- Gondoltuk, segítünk vele. - Na, jól van!
"Dadát keresünk két imádnivaló gyerek mellé."
Imádnivaló? Ezzel lehetne vitatkozni.
Ha vágyik egy remek helyre,
mindig legyen jó a kedve.
- Jane, szerintem... - Szemölcsöst nem kérünk.
- Ezt én mondtam. - Játsszék velünk;
legyen kedves és legyen okos,
pirospozsgás, nagyon csinos.
- Nevetséges! - Kérlek, George!
Szeressen velünk sétálni,
énekelni.
Sose legyen undok,
ne adjon keserű orvosságot.
Szeressen, mint fiát s lányát,
és sose adjon árpakását.
Ezt is én mondtam.
Ha nem fog velünk veszekedni,
mi sem fogunk annyit rosszalkodni;
nem fogjuk a szemüvegét eldugni,
a teájába sem fogunk borsot szórni.
Várjuk nagyon, siessen!
Üdvözlettel
Jane és Michael Banks.
Köszönöm! Szerfölött érdekes, de elég ebből a butaságból.
Menjetek szépen vissza a szobátokba!
Csak jót akartak, és még gyerekek.
Én is jól tudom, hogy gyerekek.
Áldom az ötletemet, hogy én veszem kézbe az ügyet.
Miket nem vesznek a fejükbe? Nevetséges!
Az ész megáll! Semmi kétség, sürgősen cselekednem kell!
A Timest kérem! Nem, nem tudom a számot.
Ó, George, hogy maga mindig milyen erélyes!
Times? Itt George Banks beszél. Cseresznyefa utca 17.
Hirdetést szeretnék feladni.
- Az ágyú rendben? - Lövésre készen, uram.
Halljam az időjárás-jelentést, Mr. Binnacle!
A szél megfordult uram, azaz most más irányból fúj.
Valóban.
- Uram! - Mi történt?
Furcsa sokadalom a hajó baloldali előrészénél.
Milyen gyászos küllemű népség!
Uram, a ház előtt hosszú sorban állnak a jelentkezők. Bevezessem őket?
Ellen, azt mondtam, pontban nyolckor, és nem előbb!
Addig még van 12 másodperc.
- 10... 9... 8... - Riadó!
7... 6... 5... 4...
3... 2... 1...
Ellen, most van 8 óra.
Igen, uram.
Elvem, hogy mindent a maga idejében. Nem szabad kapkodni.
Nem ilyeneknek adtuk fel a hirdetést.
Michael, odanézz!
- Biztos egy boszorkány! - Szamár vagy! Nem söprűnyélen repül.
Ő kell nekünk! Ő jött a hirdetésünkre!
Pirospozsgás arc, és minden más is!
Ellen, beengedheti a jelentkezőket egyesével!
Igen, uram!
- Bejöhetnek egyesével! - Köszönöm!
Ugyebár ön Jane és Michael Banks édesapja, vagy nem?
Azt kérdeztem, az ön gyerekei Jane és Michael Banks, ugye?
Ho... hogyne. Persze!
Szabadna látnom az ajánlóleveleit?
Sosem hozok ajánlóleveleket. Idejétmúlt dolognak tartom.
Akkor ettől el kell tekintenem.
Szóval, az elvárások:
1. Legyek vidám természetű. Sosem vagyok rosszkedvű.
2. Legyek pirospozsgás.
Ez ugyebár szemmel látható.
3. Ismerjek sok játékot.
Bizonyos, hogy a gyerekek nem fognak unatkozni mellettem.
Ez a papír honnan van? Azt hittem, széttéptem.
Elnézést! 4. Legyek kedves.
Kedves vagyok, de határozott.
- Elvesztett valamit? - Nem,
csak ez a papír... Úgy emlékeztem, hogy...
- Ön George Banks vagy nem? - Én.
Ön keres gyereklányt, nem?
- George Banks. - Akkor helyben vagyunk.
Eltéptem, összegyűrtem, megint eltéptem, bedobtam a kandallóba.
- Ne haragudjék, ön beteg? - Remélem nem.
A járandóságomról ebből nem derül ki sok.
A járandóság...
- Nem árt tisztázni, nemde? - De.
- Kimenő minden második kedd délután. - Kedd délután...
Úgy vélem, ésszerű lenne próbaidőben megállapodnunk.
Egy hét próbaidő. Addigra meglátom.
Felmegyek a gyerekekhez. Köszönöm!
Csukd be a szád, Michael, nem vagy te hal!
Ne bámuljatok így, gyerünk a szobátokba!
Szaporán!
George? Mit keres a kandallóban? Azt hittem, a jelentkezőkkel tárgyal.
- Már tárgyaltam. - Máris kiválasztotta a megfelelőt?
- Igen, megvan. - És hol van?
A gyerekszobában, hol lenne? Már munkába is állítottam.
Hogy maga milyen gyorsan dönt! Nekem ráment volna egy napom.
És mindenben megfelel a kívánalmainknak?
Nos, első benyomás alapján...
Határozott? Tiszteletet parancsoló?
Olyan, aki betöri a rakoncátlan csemetéinket?
Tudja, Winifred, azt hiszem, olyan.
Olyannak látszik!
Akkor szólni kell Ellennek, hogy küldje el a többieket.
A többieket? Á, igen.
- Ellen? - Igen, uram?
Mondja meg a többieknek, hogy elmehetnek! Az állás be van töltve.
- A többieknek, uram? - Igen, nekik.
Nem értem, mit kell ezen annyira csodálkozni?
Az állás be van töltve.
Attól tartok, itt nincs túl nagy rend.
Rend? Mint egy forgószél után!
- Vicces kinézetű táskája van. - Szőnyeg.
- Ebben hordja a szőnyegét? - Nem, abból van.
Ez a maga szobája. Szép kilátással a parkra.
Nem éppen királyi palota,
viszont tiszta.
Lehet lakni benne. Csak ki kell csinosítani.
Legelőször is,
egy kalap helye a kalaptartón van.
Ez használhatatlan!
Jobb szeretem az egész arcomat egyszerre látni.
De hisz a táskában nem is volt semmi!
Sose ítélj első pillantásra!
Még egy szőnyegtáskáról se. Ilyet én nem teszek soha.
Egy szép növény tartós öröm az életben.
Egy lámpa is elkelne ide.
Jobb lesz nyitva tartani a szemünket, ez boszorkányos!
- Csodálatos! - Mindjárt más.
Lássuk csak...
Nem értem, miért nem találom? Itt kell lennie!
- Minek? - A mérőszalagomnak.
- Az mire kell? - Hogy megmérjelek titeket.
Ilyet még nem láttam. Hol a csudában lehet?
Megvan!
Gyertek csak! Gyorsan!
Gyerünk, Michael! Húzd ki magad!
Ahogy gondoltam: Szerfelett csökönyös és gyanakvó.
- Nem vagyok az! - Nézd meg magad!
SZERFELETT CSÖKÖNYÖS ÉS GYANAKVÓ
- "Szerfelett csökönyös és gyan..." - Gyanakvó.
Te jössz, Jane!
Vihogásra hajlamos és széthagyja a holmiját.
És maga?
Nem bánom, húzzátok!
MARY POPPINS, MONDHATNI A MEGTESTESÜLT TÖKÉLY
Ahogy gondoltam: Mary Poppins, mondhatni a megtestesült tökély.
Mary Poppins? Ez a maga neve? Szép név.
Köszönöm! Magam is mindig kedveltem.
- Hát akkor elkezdjük. - Mit kezdünk el?
A hirdetésben azt írtátok, hogy játszani akartok.
- Igen, azt. - Jól van.
Az első játék neve: "Rend a lelke mindennek!"
Ez nekem gyanúsan hangzik.
A másik neve: "Rakjunk rendet a gyerekszobában!"
Mondtam, hogy vigyázzunk vele!
- Elkezdhetjük? - Ez tényleg egy játék, Mary Poppins?
Minden attól függ, honnan nézzük.
Minden ránk váró munkában valami mulatság is van.
Keressük meg, és kész. Semmi az egész!
A munka már nem szenvedés, mi több; kész kedvtelés,
vidám játék,
hisz' rég felismerték,
hogy egy kiskanál cukorral
lemegy az orvosság...
Csak egy kiskanál cukor kell, s lemegy az orvosság,
ráadást is kérnél még.
A vörösbegy, ha fészket rak, napestig arra gondol csak,
hogy meglegyen a fészekhez való.
De míg serényen gyűjtöget, dalol egy vidám éneket;
azért dalol, mert tudja ő is jól,
hogy egy kiskanál cukorral lemegy az orvosság...
lemegy az orvosság...
Csak egy kiskanál cukor kell, s lemegy az orvosság,
ráadást is kérnél még.
A szorgos méhecske a virágokról nektárt gyűjtöget,
de munka közben vígan döngicsél,
mert minden egyes virágról egy csöppet ő is bekortyol.
- Ezért... - Ezért...
- Tehát... - Tehát...
jókedve el nem száll.
Csönd legyen!
Nem érünk rá egész nap!
Segítség! Engedj ki!
Segítség!
Most már aztán tényleg...
Elég lesz ebből.
Befejezitek végre?
Köszönöm.
Ezzel meg is volnánk. Öltözzetek fel!
Sétálni megyünk a parkba.
Nem akarok sétálni, inkább rakjunk megint rendet!
Jóból is megárt a sok.
Lássam csak... Nem mintha skatulyából húztak volna ki titeket,
de azért megteszi.
Egy-kettő... In-du-lás.
Egy kiskanál cukorral lemegy az orvosság...
lemegy az orvosság...
Egy kiskanál cukorral lemegy az orvosság...
ráadást is kérnél még.
Semmi bajom, víg a dalom, míg dolgozom.
Mi jókedvre derít, kedvvel
rajzolom.
Üdv, műbarátok!
Felcsaptam művésznek s mint látható,
Az utcai piktor
rangos alkotó...
Amit rajzolok, mind emlékeimből való.
Hát, nem remekművek...
De volt már rosszabb is.
Semmi bajom, víg a dalom, míg dolgozom:
Mi jókedvre derít, kedvvel rajzolom.
A TENGERPARTON
Én nem pénzért űzöm a művészetet,
de a tökfödőm örül minden pennynek...
MINDEN ADOMÁNY KÖSZÖNETTEL FOGADTATIK
Várjon! Ne mozduljon!
Állj, nehogy moccanni merjen!
Maradjon így!
Ezt a kalapot ezer között is felismerném. Mary Poppins!
Örülök, hogy ismét találkozunk, Bert! Ugye ismeri Jane-t és Michaelt?
Persze, már láttam őket. Legutóbb egy sárkányt kergettek.
Mary Poppins elvisz minket a parkba.
A parkba? Nem olyannak ismerem én Mary Poppins-t!
Más lány a parkba vinne titeket,
de Mary Poppins olyan helyekre, amiről még csak nem is álmodtatok!
Szempillantás alatt csudálatos dolgok történnek körülöttetek.
Egy árva szót sem értek abból, amit itt összehordott.
Talán nem szabadna mondanom, de úgy sejtem, egy nagyon vidám
kirándulásra visz el benneteket.
Nem lennék meglepve, ha...
CSÓNAKÁZÁS A TEMZÉN
...teszem azt, csónakázni a Temzére. Pompás szórakozás. Mehetünk?
Vagy a cirkusz. Mit szólnátok hozzá? Oroszlánokkal, tigrisekkel,
artistákkal, akik halált megvető mutatványokat adnak elő a publikumnak!
A CIRKUSZBAN
Ez a legszebb. Ide szeretnék elmenni!
Meghiszem azt! Szemet-lelket vidító angol táj,
élethűen és szeretettel megrajzolva.
Innen ugyan nem látni, de van egy körhinta is
ott, ahol az út elkanyarodik, a dombon túl.
Én az utat sem látom.
Hogyan? Lemaradt az út?
Csak pár vonás itt...
Meg pár vonás ott...
Tessék, itt van az út! Elvezet a kalandok kellős közepébe.
Vigyen oda minket, Mary Poppins, kérem!
Olyan szép vidék! Maga nem szeretne odamenni?
Itt az alkalom, Mary Poppins! Nem néz ide senki.
Menjünk oda, Mary Poppins, kérem!
Nem áll szándékomban feltűnést kelteni.
Akkor megcsinálom én.
- Micsodát? - Egy kis csodát.
- Egy kis csodát? - Egyszerű, csak ennyi:
Rágondolsz,
kacsintasz,
kettőt pislantasz,
behunyod a szemed és ugrasz.
És mikor történik a csoda?
Bert, maga kétbalkezes!
Miért kell agyonbonyolítani, azt, ami pofonegyszerű?
Add a kezed, Michael, és húzd ki magad!
Egy... kettő...
Mary Poppins, magát ilyen gyönyörűnek még nem láttam!
- Komolyan így gondolja? - Szavamra mondom, maga csodálatos!
- Mint amikor először találkoztunk. - Maga is elegáns, Bert.
Azt mondta, körhinta is lesz.
Ha mondtam, hát van is. Az út mentén, a dobon túl. Emlékszel?
Gyere, már hallom a zenét!
- Vigyázzatok! - Le ne essetek a körhintáról!
Jól sikerült ez a kép:
Itt az idő csudaszép.
Most én is repülnék!
Ne ragadtassa el magát!
Megcsodálta már a fű zöldjét
és az ég kékjét?
Oly jó a kedvem, hogyha itt van Mary,
- vele minden perc oly szép! - Maga javíthatatlan.
Ő a felhőt tétlenül nem nézi,
máris ragyog fenn az ég!
Ez már túlzás.
A világ táncra perdül körülötte,
amerre elmegy, nyílik száz virág!
Ha kezét foghatom, elszáll gondom,
de szívem úgy dobog, mint egy nagydob!
Maga bolondos!
Jó a kedvem, hogyha itt van Mary,
nem csoda, hogy szívem Mary-é!
Jó a kedvem, hogyha itt van Mary!
Vele minden perc oly szép!
Ő a felhőt tétlenül nem nézi:
Máris ragyog fenn az ég!
A világ táncra perdül körülötte,
amerre elmegy, nyílik száz virág!
Ha kezét foghatom, elszáll gondom,
s szívem úgy dobog, mint egy nagydob!
Jó a kedvem, hogyha itt van Mary,
nem csoda, hogy szívem Mary-é!
- Köszönöm. - Részünkről a szerencse.
Olyan kellemes magával ez a séta,
- egy ilyen úr kincset ér. - Kiveszőben vagyunk.
Bár egy kissé csiszolatlan néha,
- ereiben kék a vér. - Köztudott.
A helyzetével nem él vissza soha,
tartózkodása fémjelzi jellemét:
Igaz.
Egy hölgy nyugodt lehet maga mellett,
nem lépi túl az illendőséget.
Olyan kellemes magával ez a séta,
nem tagadom, hogy nagyon élvezem.
Pincér!
Lássuk, mit szeretnék;
talán egy málnaparfét,
aztán teát kérnék.
- Hozzuk boldogan! - És ingyen van!
- Ön nálunk díszvendég! - Leköteleznek.
- Kívánhat bármit! - Ön a kedvencünk.
Igazatok van!
Mert jó, hogy Mavis és Sybil a nyerő páros
Prudence és Gwendolyn meghódítja szíved,
Phoebe varázsos, Maude csuda csábos,
- Janice? - Felicia?
- Lydia? - Bájos.
Cynthia kábít, Vivie csinos. Stephanie ámít, Priscilla okos.
- Veronica - Millicent
- Agnes - És Jane
Kellemes társaság, annyi szent
Dorcas és Phyllis és Glynis is jó, társaságuk boldogító,
de nem vitás,
Mary Poppins a csúcs, nem más!
Ha kezét foghatom, elszáll a gondom,
szívem úgy dobog, mint egy nagydob!
Oly jó a kedvem, hogyha itt van Mary,
Nem csoda, hogy szívem Mary-é!
Van saját külön körhintám.
Nem mondom, nagyon szép.
Csak kár, hogy nem visz sehova.
Honnan olyan biztos benne?
- Körhintás! - Parancsára, Mary Poppins!
Köszönöm!
Indul a mezőny, Mary Poppins két lóhosszal vezet.
Jane a második, Michael a harmadik.
Az én lovam a leggyorsabb!
Hallod ezt? Mutasd meg nekik, pajtás!
Rajta Michael, elalszik alattad a ló!
- Gyorsabban! - Ne olyan gyorsan, hallod, Michael?
Bert, maga rosszabb, mint a gyerekek!
Bocsánat. Hő, paci, hő!
Állj meg szépen!
Csak megfuttattuk kicsit a lovakat.
Lesz szíves mérsékelni magát? Nem lóversenyen vagyunk.
Mehetünk tovább.
- Jó napot! - Szép napunk van.
Teringettét!
Láttak már... valaha...
Soha.
Hallahíí!!
Igen, minden bizonnyal.
Mi? Hallahí?
Szentséges tyúknyak, már megint a vadászebek!
Hallahí!
Jaj, hogy mi ebben a jó?!
Szegény róka koma, segítsünk neki!
Irgalom szegény irhámnak!
Jaj!
Halihó!
Ugorj föl! Kapaszkodj!
Ilyet sem láttam még. Száguldó körhintaló!?
Most már ugathattok, rusnya kopók!
A mindeneteket! Gyorsabban!
Zsoké úr, utat engedne, kérem?
Hogyne, hölgyem!
- Köszönöm! - Nincs mit, hölgyem!
CÉL
Kiváló teljesítmény, uraim.
- Csakugyan páratlan. - Tökéletes alkalom.
Nagyon kedves!
Hurrá!
Éljen!
Ne tessék mozogni, most repül a kismadár!
Milyen érzés lóverseny-győztesnek lenni?
- Ó, hát én... - Ünnepelt híresség lesz.
- Igen. - A fényképe benne lesz minden lapban.
Természetesen, örülök.
Mellesleg, még sosem láttam, ilyen csinos zsokét!
- Azt azért nem mondanám... - Nincs is szó erre az érzésre.
Ne, uraim, várjanak! Ellenkezőleg! Nagyon jó szó van rá.
- Igazam van, Bert? - Mondja meg nekik!
Helyes.
Ez szuperkálifradzsilisztikexpialidózus
Bár első hallásra szörnyű konfózus,
mondják hangosan: A siker grandiózus!
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
Ha kérdeztek, s nem feleltem hamar,
jó apám az orromon jó nagyot csavart,
de van egy szó, hogy mentsem orromat,
nála csodásabb nincs a Nap alatt!
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus,
bár első hallásra szörnyű konfózus,
mondják hangosan: A siker grandiózus!
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
Ezzel meghódította mindkét féltekét,
és ámultak: Minő okos beszéd!
Ha maharadzsák közt forgolódom én,
kimondom, s úri kegyük az enyém!
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus,
bár első hallásra szörnyű konfózus,
mondják hangosan: A siker grandiózus!
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
Lehet visszafelé is mondani, dózusaliexpifradzsilisztikkálirepusz
- de az már túlzás. - Kétségtelen.
Ha nem találsz szavakat,
csak mondd a szót, sikert aratsz,
de óvatosan, vagy csúnyán ráfizetsz...
- Mint én. - Igen?
Ezt mondtam én is a kedvesemnek... a feleségem lett.
De még mindig az én kis drágicám.
Ő persze szuperkálifradzsilisztikexpialidózus
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus
Jane! Michael!
Így maradjatok!
Ó, Bert, eláznak a szép rajzai!
Majd rajzolok újakat.
De most foglalkozást változtatok. Ilyen időben jól fogy a sült gesztenye.
Gyerünk, gyerekek!
- Viszontlátásra! - Viszontlátásra, Bert!
- Szervusztok, gyerekek!
Semmi bajom, víg a dalom, dalold, s ne félj...
Nem veszem be az orvosságot, biztosan keserű!
Nagyon muszáj, Mary Poppins?
Akinek vizes lesz a lába, annak be kell vennie.
Azért sem veszem be, nem akarom!
Ez citrom ízű, nagyon finom!
Szamócaszörp!
Rum puncs!
Egészen iható.
Mary Poppins, ugye nem megy el tőlünk soha?
Van zsebkendő a párnád alatt?
Ha megígérjük, hogy jók leszünk, akkor itt marad?
Ilyen ígéretet könnyű tenni, még könnyebb megszegni.
De mi lesz velünk, ha itt hagy minket?
Maradok, amíg meg nem fordul a szél.
Mary Poppins, mikor fordul meg a szél?
Maradjatok csöndben és aludjatok!
Úgysem tudnánk még elaludni, annyi érdekeset láttunk ma.
Milyen érdekeset?
- Amikor beleugrottunk Bert képébe... - Amikor fölültünk a körhintára...
- És a körhinta lovakon... - Lovagoltunk.
- Halihó, hajrá! - Nahát! Tényleg?
Mary Poppins, nem emlékszik? Maga nyerte meg a lóversenyt.
Hogy kerültem volna egy lóversenyre? Micsoda szemtelen ötlet!
De hát láttam, hogy megnyerte!
Egy szót se többet vagy hívom a rendőrséget, érthető?
Igenis, én láttam.
- Aludni! - Azért sem fogok aludni!
Mary Poppins, így nem tudunk elaludni.
Ha nem, hát ne aludjatok!
Ébren légy, ne szenderegj! Álomra ne hunyd szemed!
Míg a Hold az égen jár, ébren légy, aludni kár!
Bár a világ alszik rég, téged párnád nem hív még.
Álmos nem vagy igazán még. Szemedre álom nem száll...
Most álom száll...
Ragyogó szép napunk van, Mr. Binnacle, úgy látom!
Ilyenkor vétek aludni. Dupla adag puskaport az ágyúba!
Dupla adagot? Igenis, uram!
Felrázzuk vele a hétalvókat.
- Ugye szép napunk van, Ellen? - Bizony szép, asszonyom!
Betette a záptojásokat a szatyromba?
- Be, asszonyom. - A gyűlés utána az Albert Hallból
a Downing Streetre megyünk, megdobálni a miniszterelnököt.
Mit szól ehhez a gyönyörű időhöz, George?
Mi ez a rémséges nyávogás a konyhában?
- A szakácsnő énekel. - A szakácsnő? Mi baja? Beteg?
Nem. Jókedvében énekel.
Amióta nálunk van Mary Poppins,
egymás után történek a meglepő dolgok a háznál.
- Csakugyan? - Látja Ellent? Ma még egy edényt sem tört el.
- Tényleg rendkívüli. - És még valami:
A szakácsnővel úgy voltak, mint kutya és macska, de ma reggel...
- Várjon, tartom az ajtót, Ellen drága! - Igazán köszönöm, aranyom!
Ellen, ne adjon ki ilyen fülsértő hangokat!
Csukja be az ablakot! Ez a madár megőrjít!
Igen, uram!
Csönd legyen, megőrjítitek a nagyságos urat!
Igazán sajnálom, hogy ma reggel nem érzi jól magát!
Ki mondta, hogy nem érzem jól magam? Remekül vagyok!
De mitől van mindenkinek ilyen veszettül jó kedve?
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus,
- Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus. - De gyönyörű! Köszönöm, édesem!
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
Szuperkálifradzsilisztikexpialidó...
Csönd! Csönd!! CSÖND!!!
- Jó reggelt, papa! - Jó reggelt!
Mary Poppinstól egy csodálatos új szót tanultunk.
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
Mit hordasz itt össze? Szuperkáli... Mi ez az idétlenség?
Akkor mondja az ember, ha nem tudja, mit mondjon.
Én mindig tudom, mit mondjak. És most menjetek!
Igen, papa!
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
Winifred, megmagyarázná mi ez a pokoli felbolydulás?
Ugyan mi van ezen megmagyaráznivaló, George?
Alighanem ön a rosszkedvű ma reggel. A gyerekek csak fel akarták vidítani.
Szeretném leszögezni, hogy a legjobb kedvemben vagyok.
A kedélyem sohasem ingatag, ennél fogva nem szorulok rá, hogy felvidítsanak!
Nem maga mondta, hogy szeretné, ha a házban vidámság és jókedv uralkodna?
Én csak különbséget teszek a szívderítő jókedv
és az idegborzoló kergeség között.
Egy pillanat, drágám. Riadó, mindenki a helyére!
Semmi kifogásom az ellen, hogy valaki jókedvű legyen,
de csakis az illendőség határain belül.
Előre megmondom, Winifred, nem nézem tétlenül,
hogy ez a Mary Poppins alapjaiban rázkódtassa meg a...
Egyszeriben minden a feje tetejére állt,
amint az a nő betette ide a lábát!
- Ne higgye, hogy nem vettem észre! - Igen, drágám!
- És még valami! - Igen, drágám?
Hangoltassa fel a zongorát!
Nem szeretek lehangolódott hangszeren zongorázni.
De George, maga sosem játszik!
Ez a lényeget tekintve merőben közömbös.
Lássuk csak! Először is elmegyünk a zongorahangolóhoz,
onnan Mrs. Cory boltjába gyömbérkalácsért.
Hű, gyömbérkalács!
Aztán a halashoz nyelvhalért és garnélarákért.
Michael, ne vonszold magad a hátam mögött!
Hahó!
- Szép jó napot! - Jó reggelt, admirális úr!
Michael, milyen válogatott kalandok várnak ma rád?
Megvívsz a hottentottákkal? Kincset ásol?
Most éppen halat venni megyünk.
- Az is jó. Teljes gőzzel előre! - Igenis, uram!
Ragyogjon az az ablak, fiam!
Még egy disznóól is tisztább, mint ez a fedélzet!
Ez Andrew.
Lassabban, légy szíves! Egy szót sem értek az egészből.
Már megint? Szegény feje!
Egészségedre!
Ez csak természetes. Máris odamegyek.
És köszönöm, hogy szóltál!
- Mit mondott? - Üdvözölt minket.
- És még mit mondott? - Szerintem nem is mondott semmit.
Te csak tudod, mint mindig.
- Azt hittem, halat venni megyünk. - Megváltozott a programunk.
Szedjétek a lábatokat!
KÁVÉZÓ ÉS ÉTTEREM
Andrew, siránkozással nem megyünk semmire.
Bízd rám a dolgot és menj szépen haza!
- Bert, de jó, hogy itt van! - Amint meghallottam, jöttem.
És hogy van?
Ilyen súlyos még sohasem volt.
És velük mi lesz? Ez ragályos.
- Kiütéseket kapunk? - Attól nem kell félni.
- Jaj, Albert bácsi! - Ó, pompás! Boldog vagyok!
Mary Poppins, boldog vagyok, hogy látlak!
- Albert bácsi, mit ígértél? - Hát, tudod...
Emlékszem rá, és meg is tettem minden tőlem telhetőt...
de ha egyszer úgy szeretek nevetni!
És ha elkezdem, nem tudom abbahagyni.
Mindig ez a vége.
Imádok nevetni!
Nem tehetek róla, láthatod!
Rám jön és kész.
Jane, egy mukkot se! Csak tovább rontod.
Egyáltalán nem nevetséges!
De tényleg, próbáljatok meg komoly képet vágni!
A múltkor is három napba telt, míg lehoztuk.
Nevetni jó,
szívből, hangosan.
Nevetni jó,
kacagni botrányosan!
A nevetés
még jobb kedvre derít...
Ez egyáltalán nem segít!
- Úgy megmámorít,
hogy a magasba felrepít!
Ez annyira kínos!
...hogy a magasba felrepít!
Némelyek orrból nevetnek,
így hangzik valahogy:
Rémes.
Más pedig a foga közt szűri meg,
akár a kígyó sziszeg.
Korántsem épületes.
Van hadarós:
Van pukkadós:
Van, ki madárként csipog:
Méltó párja lenne.
Van, ki nem tudja elszánni magát:
Én, ha rám tör a jókedv,
le sem tagadhatom,
így soha nem kuncogok.
Belőlem kitör ez a...
nevetés.
Reméltem, hogy fölbukkansz.
- Nem bírtam. - Jól tetted!
Nevetni jó,
szívből, hangosan!
Nevetni jó,
kacagni botrányosan!
A nevetés...
Más sem hiányzik! Jöttök vissza!
Úgy megmámorít,
hogy a magasba felrepít!
Hogy a magasba felrepít!
Isten hozott benneteket! Helyezzétek magatokat kényelembe!
Hozzatok székeket!
Ó, "Hozzatok..."!
Mondhatom, ritka díszes egy társaság!
Már csak a bátyám hiányzik,
de ő most dolgozik az óragyárban.
Óragyárban? Mit csinál ott?
Ő tanítja kakukkolni az órakakukkokat.
Kakukkolni!
Ezt most találtad ki!
Igen.
Szégyelljék magukat!
Ilyen gyalázatot még nem láttam, vagy ne legyen a nevem Mary Poppins!
Ismerek egy embert, az egyik lába fából van, a neve Smith.
És hogy hívják a másik lábát?
Hát nem jó vicc? Hogy hívják a másikat?
Gyerekek, ideje teázni. Nem borítom fel a napirendemet miattatok.
Maradjatok, kérlek! Meg is van terítve teázáshoz.
A tea pedig kihűl.
Reméltem, hogy te talán majd leszel szíves...
Pompás, köszönöm szépen!
Húzzátok be a lábatokat, nehogy felboruljon!
Tudtam, hogy felküldi. És még a tea sem loccsant ki!
A végén még elvárnák, hogy a teát is kitöltsem.
Na, essünk túl rajta!
Ha netán szíveskednének nem derülni, mint a fakutya!
- Két cukorral, Albert bácsi? - Igen, köszönöm!
- Bert? - Cukor nélkül iszom.
Olyan jó, hogy feljött! Maga nélkül unatkoztunk volna.
Igen? Légy szíves tölts tejet Michaelnek és magadnak!
- Szép időnk van, nem igaz? - Hogyne. Az időről jut eszembe,
a minap, amikor úgy lehűlt, egy barátom elment hosszú alsóneműt venni.
Az eladó kérdi tőle: "Milyen hosszút gondolt?"
Erre a barátom: "Úgy szeptembertől márciusig."
Jane, fogd vissza magad!
Gyerekek, üljetek rendesen a helyetekre!
- Albert bácsi, a teája. - Köszönöm, kedvesem!
Pompásan érzem magam. Bárcsak soha nem kéne leszállnunk innen!
Miért kellene leszállnunk? Úgysem menne.
Annak is van módja.
Nem szívesen említem, de ha valami szomorú jut az eszünkbe, leereszkedünk.
- Akkor gondoljanak olyasmire! - Lássuk csak...
Ez talán megteszi:
A minap a szomszéd hölgyhöz becsöngetett egy vadidegen ember.
Azt mondta: "Végtelenül sajnálom, hölgyem,
de elgázoltam a macskáját."
- Ez tényleg szomorú. - Szegény macska!
Majd hozzátette: "Szeretném pótolni a macskáját."
Mire a hölgy: "Nincs kifogásom ellene, de tud maga egeret fogni?"
Én igazán próbálok elszomorodni!
Nem tehetek róla, de mindennek a vidám oldalát látom.
Ebből most már elég!
Ideje hazamennünk.
- Ó, ez szomorú! - Csak ezt ne!
Ennél szomorúbbat elképzelni sem tudok.
Gyerünk, gyerekek!
Muszáj elmennetek?
Mindig így járok, amikor valaki meglátogat.
Remekül érezzük magunkat és aztán menniük kell.
És ettől úgy elszomorodom.
Ne tessék szomorkodni, majd eljövünk megint!
Nagyon jól szórakoztunk!
Kérem, vigyázzon Albert bácsira, Bert!
- Itt maradok egy darabig. - Köszönöm!
Albert bácsi, van egy remek viccem, amit mostanra tartogattam.
- Elmondjam? - Hálás lennék.
Akkor mondom: A nagyapám
egyszer szörnyű rosszat álmodott,
és rémületében cafatokra rágta a párnáját.
Reggel kérdem tőle: "Na, hogy van nagypapa?"
Erre ő: "Tűrhetően, csak megfeküdte a gyomromat."
Mindig mondom, hogy nincs jobb egy jó viccnél!
Nincs ám, csak kár, hogy ez nem volt jó vicc!
Ma este megkésett egy kicsit, Banks.
Banks, nem hallja? Valami baj van, Banks?
Banks!
- Papa, de jó, hogy jön! - Meséljek egy viccet?
Délután remekül szórakoztunk.
Ott hallottam ezt a viccet:
Ismerek egy embert, az egyik lába fából van és a neve Smith.
Smith? Nem ismerek semmilyen Smith-t.
Van ott egy másik ember, aki azt kérdezi:
- "A másik lábának mi a neve?" - Olyan jó volt teázni a mennyezeten!
Hallgassatok már el!
Mary Poppins azt mondta, ha jók leszünk, máskor is elmehetünk.
Szóval Mary Poppins azt mondta? Menjetek fel a szobátokba!
Mary Poppins, bejönne kérem egy percre?
Ahogy óhajtja.
Mary Poppins, őszintén sajnálom, amit mondanom kell.
Jó estét, George! Csak nincs valami baj?
De, sajnos van.
Örömmel maradnék, de sajnos gyűlésünk van.
- Okvetlenül maradnia kell! - Kérem, George, akkor maradok.
Mary Poppins, csalódtam magában!
Most kirúgja? Mindjárt megkezdi a szónoklatot.
Nem tagadom, én is felelős vagyok, mert hagytam, hogy a gyerekek
haszontalanságokkal töltsék az idejüket.
De meg kell tanulniuk, hogy az élet nem térfadolog.
De George, még gyerekek!
Mindegy. A történtek után...
- Egészen bizonyos a dolgában? - Egészen bizonyos, Winifred.
Egy angol bank a rend mintaképe,
egy angol otthon lelke a rend.
Hagyomány, szigor, fegyelem, ezt hirdetem:
He ez nincs: Zűrzavar, káosz,
teljes züllés;
fejtetőre áll minden!
Ahogy mondja.
A gyermek jellemét arra kell edzeni,
hogy harc az élet, és végig kell küzdeni!
Ehelyett beugrálnak holmi krétafirkálmányokba,
lóversenyre, falkavadászatra járnak...
Bár ez utóbbi legalább nemes hagyomány.
De a plafonon teázni!?
Teaparti a plafonon,
és a többi igencsak kétes dolog!
Hogyha sétálni mennek, sétáik legyenek
tanulságosak és épületesek!
Ily buta szavak, mint
szuperká... szuper...
- Szuperká... - Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
Ez az.
És képbeugrálások
nem hasznosak, nincs bennük semmi cél.
Meg kell tanulniuk milyen az élet.
Dacára, hogy még gyerekek, tanulják meg, milyen az...
- élet melyet ön él. - Pontosan!
Bizsergesse meg szívüket egy mérlegkönyv,
- ezernyi egymás alá írott szám! - Bizony!
És látván a haszonkimutatásokat,
élvezhessék az öröm mámorát.
Pontosan!
Szegődjenek az ön nyomdokába,
Az én nyomdokomba...
járják büszkén kitaposott útját.
Büszkén.
Pontosan, ahogy rendelte, reggelre
Jane és Michael útra készen áll.
Pompás! Fején találta a szö...
Hogy mi? Hova megyünk?
A bankba, természetesen, ahogy ön mondta.
- Én? - Ön.
És most ha megengedi... Holnap nagy napjuk lesz a gyerekeknek.
Előtte ki kell aludniuk magukat. Jó éjt!
Winifred, mondtam én, hogy elviszem őket a bankba?
Úgy hangzott, drágám.
Hát igen, kiváló ötlet. A legjobb ellenszer
e széllelbélelt, habókos nevelés ellen, amiben itthon részük van.
Úgy ám! Remek ötlet. De még milyen remek!
- Mary Poppins, mi nem engedjük el! - Ez meg hogy jutott eszetekbe?
- Nem rúgták ki? - Engem?
Szépen is volnánk! Engem sosem rúgnak ki.
- Jaj, Mary Poppins! - Hurrá!
Májusfa sem vagyok, úgyhogy ne ugráljatok körülöttem!
- Mi csak... - Semmi csak! Késő van.
Holnap reggel édesapátok visz el benneteket sétálni.
- Gyertek! - A papával megyünk?
- Igen. - Ez hihetetlen!
- Pedig ő sosem visz bennünket sétálni. - Sehova nem visz el minket.
- Hogy csinálta? - Micsodát?
Biztos maga tette a fülébe a bolhát.
Micsoda szemtelen beszéd ez!
Hogy én bolhát tettem a fülébe? Még ilyet!
- És hová visz minket? - A bankba.
Hallod, Michael? A belvárosba! És biztos megmutatja
útközben a látnivalókat. - Sokmindent meg tudna.
Bár szeretteink, önhibájukon kívül,
néha nem látnak messzebb az orruk hegyénél. - Az orruk hegyénél?
Igen. Sokszor egy apróság is lehet ám fontos.
A Szent Pál székesegyház.
A papa minden nap látja. Ott megy el előtte.
Nap nap után ott a Szent Pál előtt,
egy anyóka üldögél és vár.
Sorra szólongat ő minden arra menőt
madáreledelt kínál.
"Etesd szegényeket!" - így unszol ő -
e jótett nem áldozat.
A madárkák éhesek, fészkük üres.
Csupán két penny ez a mag. Etesd őket!
Két penny a mag,
Két penny, két penny
Két penny egy csomag.
"Végy magot!" - hallod szavát, míg odafent madársereg száll.
A templom tetejéről sok szent és apostol
elnézi, némán figyeli,
s bár nem látod, tudod, mosolyognak,
ha egy csomag vevőre lel.
Bár szava a lármába vész,
te figyelj, figyelj, s végy magot két pennyért!
Etesd szegényeket, két penny a mag!
Két penny, két penny, két penny egy csomag.
Bár szava a lármába vész,
te figyelj, figyelj, ha arra mész!
Etesd szegényeket, két penny a mag!
Végy magot két pennyért!
Etesd őket két pennyért!
CIPÉSZ
A bank csöndes és méltóságteljes hely,
úgy viseljétek magatokat! - De hát ez nem a papa bankja?
Ott dolgozom, tehát bizonyos értelemben az enyém is.
Michael, nézd!
- Ő az! - Kicsoda?
A madaras asszony, akiről Mary Poppins mesélt.
- Ugye tetszik látni, papa? - Persze, hogy látom.
- Nem látnék tovább az orrom hegyénél? - Tessék figyelni, mit fog mondani!
Végy magot két pennyért!
Mit kell ezen figyelni, mi egyebet mondana?
- Vehetünk madáreledelt? - Ugyan, mi a csudának?
- Nálam van két penny a perselyemből. - Most az egyszer, papa!
Madarakra pocsékolnád a pénzedet? Szó sem lehet róla!
De Mary Poppins azt mondta...
Nem érdekel, miket beszélt.
A nevét sem akarom hallani! Most menjünk!
Ez az én két pennym.
Michael! Nem engedem, hogy elpocsékold a pénzedet!
Majd a bankban meglátod mi mindent lehet kezdeni két pennyvel.
Izgalmas lesz, nekem elhiheted!
Jó napot, Banks! Ez meg micsoda?
- A gyerekeim, Mr. Dawes. - Gyanítottam.
- De miért vannak itt? - Számlát szeretnének nyitni, uram.
- Csakugyan? - Igen.
És mennyi pénzed van, fiatalember?
Két penny, de kell madáreledelre.
Két penny?
Két penny. Magam is ennyivel kezdtem.
Ő a bank elnöke. Az idősebb Mr. Dawes.
- Óriás a pénzvilágban. - Óriás?
Apám, ők Banks gyerekei.
Számlát akarnak nyitni nálunk.
Csakugyan, gyerekek? Kitűnő!
Mindig örülök, ha azt hallom,
hogy több pénz forog majd a bankunkban.
Szóval van két pennyd. Megengeded, hogy megnézzem?
- Nem, mert madáreledelre kell. - Badar beszéd!
Mit nyersz a madáretetéssel? Kövér madarakat.
De...
De ha a két pennyd
bölcsen a bankba hozod,
s számlát nyitsz,
a két pennyd, melyet őriz jól a bankod,
fiadzik.
S te diadallal láthatod majd,
mint gyarapszik
vagyonod;
forgatják
tapasztalt
kézzel,
okosan
a bankigazgatók.
- Szabad? - Folytassa, Banks!
Michael, a pénzedből lehet
vasút át Afrikán! - Bizony!
- Gát a Níluson!
- Tengerjáró flotta! - Folytassa!
- Csatornahálózat! - Lángra gyújtja a képzeletet!
Jól termő
teaültetvény!
Nem kell, csupán két penny.
Eszesen, ügyesen befekteti,
- jó példát mondva, -
a Dawes, Tomes, Mousley, Grubbs,
e tekintélyes, megbízható bank!
- Add ide a pénzt! - Nem! Kell madáreledelre!
- Banks! - Igen! Nézd, Michael:
Hogyha a bankban számlát nyitsz két pennyvel,
- Folytassa! - És csak vársz, a két penny magától...
Mondja el nekik!
...kamatozik tisztesen minden fél év után!
Nőttön nő a befolyásod, tisztelettel néznek rád.
Legmagasabb köreibe befogad a pénzvilág.
Vehetsz bizalmi megbízatásokat!
Ingatlanokat!
Államkötvényeket! Részvényeket!
- Eladósodott... - ...csődbe ment cégeket!
- Üzleteket! - Mindenféle vállalkozásokat.
- Hajógyárakat! - Kereskedéseket!
- Bányákat! - Üzemeket!
- Konzorciumokat! - Trösztöket!
Bankokat!
Amíg az angol bankok állnak,
áll Anglia!
Ha az angol bankok megbuknak, Anglia bukik el!
Látod, Michael,
mi minden múlhat csupán két pennyn,
amit ügyesen, eszesen befektetne,
- jó példát mondva, -
a Dawes, Tomes, Mousley, Grubbs,
e tekintélyes, megbízható bank!
Üdvözöllek számlatulajdonosaink nagy családjában!
Adja vissza a pénzem!
- Michael, viselkedj! - Micsoda dolog ez?
- Michael! Jane! - Adja vissza a pénzem!
Jane! Michael! Michael! Michael!
- Adja vissza a pénzem! - Michael!
Valaki kiabál. Nem akarják visszaadni a pénzét?
Kérem az összes pénzt a számlámról!
- Én is, gyorsan! - Én is kérem a pénzemet!
Ne fizessenek! Zárjanak be!
- Michael! Jane! - Adja vissza a pénzem!
- Gyertek vissza! - Őrség!
Jane! Michael!
Adják vissza a pénzemet!
Futás!
Állítsák meg azokat a gyerekeket!
Gyertek velem édeskéim, nálam jó dolgotok lesz!
- Erre, erre... - Eressze el a testvéremet!
Én ugyan nem bántom! Már a barátotokban sem bíztok?
- Bert, maga az? - Személyesen, szolgálatotokra!
- Olyan piszkos lett! - Ez csak színtiszta korom.
Felcsaptam kéményseprőnek.
- Bert, úgy megijesztett minket. - Megnyugodhattok.
Bert úgy vigyáz rátok, hogy apátok sem különbül.
- Ki elől szaladtatok? - A papa elől.
- Micsoda? - Elvitt bennünket a bankba.
Nem tudom, mit csináltunk, de biztosan valami borzasztót.
Rendőröket küldött utánunk, meg katonákat.
Michael, ne túlozz!
Valamit félreérthettetek.
Édesapátok egy úriember, és szeret titeket.
Nem hiszem. Látnia kellett volna, hogy milyen arcot vágott.
Nem szeret bennünket csöppet sem.
Nem tudom elhinni!
Pedig igaz.
Üljünk le!
Már megbocsássatok, én mégis édesapátok pártját fogom.
Képzeljétek el, ül abban a nagy, rideg bankban, nap mint nap,
összezárva sok-sok lélektelen pénzzel.
Azt hiszitek jó neki abban a kalitkában?
A papa kalitkában van?
Igen sokféle kalitka van a világon.
Bank alakú kalitkák is akadnak köztük.
De nem a papa van bajban, hanem mi.
Biztosak vagytok benne?
Gondoljátok bele: Veletek törődik az édesanyátok,
meg Mary Poppins, Jones őrmester és én is.
Viszont az édesapátokkal ki törődik?
Ha bajba kerül, mit tehet?
Megpróbálja kivágni magát.
Ki segít rajta? Senki.
Nem támaszkodhat senkire.
Ha gond, baj éri, nem panaszkodik miatta, megtartja magának.
- Nem igaz, hogy nem panaszkodik. - Maradj most csöndben.
Bert, a papának most a mi segítségünk kell?
Nos, ezt nem az én dolgom megmondani.
De egy apára mindig ráfér egy kis segítség.
Na gyertek, hazamegyünk!
Semmi bajom, víg a dalom, dalold, s ne félj;
ha kéményseprőt látsz, nagy szerencse ér.
Semmi bajod, víg a dalod, hisz' tudhatod:
Ha véle kezet fogsz, szerencséd fogod.
Vagy dobj egy csókot,
és szerencsét hoz!
Hiába jutok oly magasra fel,
kalapot előttem senki nem emel,
mert kormos a képem és piszkos a kezem;
és mégis vidáman élem életem!
Semmi bajom, víg a dalom, dalold, s ne félj;
ha kéményseprőt látsz, nagy szerencse ér.
Semmi bajod, víg a dalod, hisz' tudhatod:
Ha véle kezet fogsz, szerencséd fogod.
Semmi bajom, víg a dalom, dalold, s ne félj;
ha kéményseprőt látsz, nagy szerencse ér.
Semmi bajod, víg a dalod, hisz' tudhatod:
Ha véle kezet fogsz, szerencséd fogod.
Ellen, nézze meg ki az, és küldje el!
- Már így is szörnyen elkéstem. - Igenis, asszonyom!
- Én megyek is. - Maradjon, amíg a papa hazajön!
Biztosan neki is szerencsét hoz, ha kezet fog vele.
- A gyerekek, asszonyom. - Azt hittem, az apjukkal vannak.
Ugye nem szöktetek el megint? Annyi baj volt már belőle.
Most nem rosszaságból szöktek el, asszonyom, de nagyon megijedtek.
- Vigyázni kéne rájuk. - Persze, majd Mary Poppins vigyáz.
Ó, neki ma kimenője van.
- Ellen, volna olyan szíves... - Nem, asszonyom,
még nem pucoltam meg a kilincseket.
- Akkor talán Mrs. Brill... - Neki sincs ideje, asszonyom.
Ugyanis kedd van, és ilyenkor szokott sütni.
Magát nem kérhetném meg? Ha már volt olyan kedves hazahozni őket.
Hogy én, asszonyom?
Sajnos mennem kell a polgármester úrhoz, eldugult a kéménye.
Kémény? Milyen jó, hogy mondja!
A nappaliban a kandallóval szörnyű nagy baj van. Száll belőle a korom.
- Előre is köszönöm! - Most én nem...
Pompás szórakozás lesz a gyerekeknek.
A polgármester úr nagyon mérges lesz!
El sem tudom mondani milyen hálás vagyok magának!
Rohannom kell!
A bajtársnőim várnak a börtönnél, én vezénylem a kórust.
Jók legyetek, édeseim! Sietek!
Kéményseprőnek kell seprő s kefe,
meg az se baj ám, ha tud bánni vele...
Milyen koromsötét van ebben a kéményben.
Milyen legyen egy kémény, ha nem kormos?
És mégis, a kéményen át egy varázsos birodalomba jutsz.
Ott, hol füst száll, a magas tetőn,
csak madár ha jár,
meg a kéményseprők.
Mikor nappal sincs már,
de éjjel sincs még,
a fény titokzatos,
az árnyék sötét...
Odafentről London,
hú, meseszép!
- Olyan jó lenne, ha fölmehetnénk! - Hadd menjünk, olyan izgalmas lehet!
Bizony az. Egy kémény csuda izgalmas.
Fölér egészen a háztetőig.
S mikor odakinn fúj a szél, befúj a kémény tetejébe
és kihúzza a füstöt a kürtőn.
Nesze, fogd csak meg!
Úgy húz, mintha egy bálna volna a végén.
Óvatos légy! Sosem tudhatod mire számíts egy kéménynél.
Na tessék!
Michael!
Michael, gyere vissza!
- Michael, hol vagy? - Erre azért nem számítottam.
Bert, mire jó, hogy telebeszéli a fejüket?
- Tessék, az eredmény! - Utánuk menjek?
Maguktól nem tudnak lejönni, kénytelenek leszünk utánuk menni.
Ne félj, Michael! Minden rendben...
Ezt vedd föl, még megfázol!
- Ne a szád tátsd, öltözz! - Hát ide szöktetek!
- Mi nem akartuk. - Nem is azért mondtam.
Erre szokás azt mondani, hogy szerencsés véletlen.
Nézzétek!
Valóságos kéménydzsungel. Várja a felfedezőket.
- Miért ne, Mary Poppins? - Hadd menjünk, Mary Poppins!
- Kérem! - Jól van,
rajtam ne múljék!
Sorakozó! Gyorsan! Egy-kettő! Szaporán!
Igazodj! V-i-igyázz!
Fegyvert vá-á-llhoz!
Jobbra-a át!
Lépés, i-indulj!
Hahó!
Csak színtiszta korom, Michael.
- Nincs tovább, igaz? - Dehogynincs!
Na mit mondtam nektek? Egész London itt van alattunk.
Senki nem látja így csak a madarak, a csillagok, na meg a kéményseprők.
Nem csúnya, de a levegő kezd nyirkos lenni.
Lemegyünk.
Semmi bajom, víg a dalom, dalold, s ne félj;
a kéményseprő sosem ismer veszélyt.
Nincs a világon vígabb társaság,
mint akik dalolják a jókedv dalát!
Semmi bajom, víg a dalom,
dalold, s ne félj!
- Hahó! - Hahó!
Ezek a pajtásaim!
Táncra fel! Táncra fel!
- Táncra fel! - Táncra fel!
Táncra fel!
Táncra fel, táncra fel, rajta, pajtás, táncra fel!
Táncra fel!
Táncra fel, táncra fel! Táncra fel, táncra fel!
Alkalom erre jobb nem kell, Rajta, pajtás, táncra fel!
Rúgj magasra!
Rúgj magasra! Táncra fel! Rúgj magasra! Táncra fel!
Alkalom erre jobb nem kell, rajta, pajtás, táncra fel!
Kerüld a kéményt!
Kerüld a kéményt, táncra fel! Kerüld a kéményt, táncra fel!
Alkalom erre jobb nem kell! Kerüld a kéményt, táncra fel!
Mint a madár száll!
Mint a madár száll, táncra fel! Mint a madár száll, táncra fel!
Alkalom erre jobb nem kell! Mint a madár száll, táncra fel!
Fel a párkányra!
Fel a párkányra, táncra fel! Fel a párkányra, táncra fel!
Alkalom erre jobb nem kell! Fel a párkányra, táncra fel!
Át a tetőkön!
Át a tetőkön, táncra fel! Át a tetőkön, táncra fel!
Alkalom erre jobb nem kell! Táncra fel!
Át a tetőkön! Át a tetőkön!
Kart a karba!
Kart a karba, táncra fel! Kart a karba, táncra fel!
Kart a karba, kart karba, kart a karba...
Táncra fel, táncra fel! Táncra fel, táncra fel!
Alkalom erre jobb nem kell! Táncolj hát, táncra fel!
Mary Poppins, táncra fel!
Szabad?
Kedves, öreg Bert.
Gyerünk, Mary Poppins!
Ez az!
Helyet kérünk! Adjatok helyet neki!
- Hát nem csudálatos? - Gyönyörű!
Csodás! Meséljétek el a mamátoknak!
Helló, helló, helló!
- Még egyszer! - Mary, csináld újra!
Gyerünk! Csináld megint!
Tessék!
- Rohamra készülnek a hottentották! - Igenis, uram!
Teringettét, elbánunk velük!
- Hozzon fel minden lövedéket! - Igenis, uram!
Igyekezzünk, nagyon járják a harci táncot! Móresre tanítjuk őket!
- Ágyú töltve, uram. - Felkészülni!
Tűz!
Telitalálat!
Mi ez már megint?
Mi ez már megint, táncra fel! Mi ez már megint, táncra fel!
Jaj, táncra fel, Jaj, táncra fel!
Alkalom erre jobb nem kell!
- Tyű! - Táncra fel!
Ellen, egy percre!
Jogot a nőknek, táncra fel! Jogot a nőknek, táncra fel!
Talán majd máskor...
- Jogot a nőknek! - Jogot a nőknek!
A nagyságos úr!
Nagyságos úr, táncra fel! Nagyságos úr, táncra fel!
Mi van itt? Mi van itt?
- Nagyságos úr, táncra fel! - Mi van itt? Mi van itt?
- Lenditsd a lábad! - Bert!
- Minden jót, uram! - Remekül mulattunk!
Köszönjük a vendéglátást!
Sok szerencsét, uram!
Papa, most hogy ennyi kéményseprővel fogott kezet,
olyan szerencsés lesz, mint senki világon.
- Gyerünk fölfelé! - Egy pillanat, Mary Poppins!
- Mire véljem ezt a gyalázatot? - Nem értem, kérem.
Megokolná nekem ezt az egészet?
Mindenek előtt tisztázni kívánok valamit...
Igen?
...én sosem okolok meg semmit.
Halló? Banks vagyok.
Mr. Dawes? Sajnálom a történteket, uram!
Biztosíthatom, hogy...
Ma?
Igen, Banks. Várjuk magát pontosan 9 órára.
- Okvetlenül! - Okvetlenül!
Igen, Banks. Rendkívül fontos.
- Fájlaljuk, hogy ilyesmire kerül sor... - Fájlaljuk, hogy ilyesmire kerül sor...
Utóvégre maga hosszú ideig dolgozott nálunk...
- És az apja is nálunk dolgozott... - És az apja is nálunk dolgozott...
Értem, Mr. Dawes! Kilenc órára ott leszek.
Ábrándozunk, dicsőségre vágyunk;
fennmaradni az idő rostáján...
S mikor már nincs messze a cél,
melyért úgy küzdöttél,
hirtelen félrelöknek, az álmod szertefoszlik,
pályafutásod derékba törik.
Az élet már csak ilyen.
Szerintem ennek is Mary Poppins az oka.
Ő hozott rám minden bajt.
- Mary Poppins? - Ő bizony!
Az életem nyugodt volt,
rendezett
és mintaszerű.
Jött e perszóna,
s feldúlta életem.
S miről ábrándoztam azelőtt,
romokba dőlt...
Oly súlyos csapás
ez nekem!
Ezt az a nőszemély művelte!
Ismerem az illetőt. Ő énekli, hogy
Egy kiskanál cukor,
csupán annyi kell,
s a víz és kenyér
tea lesz süteménnyel.
Pontosan erre gondoltam!
Kenyérből és vízből lesz tea meg sütemény... Na persze!
Az efféle sületlenségeitől állt fejtetőre minden!
Egy kiskanál cukor
pedig sokra megy
ha minden napra jut
tán több is mint egy.
Megfekszi a gyomrát, csak bajt okoz.
Utólag jöttem rá, hogy mibe kevert.
Rávett, hogy vigyem magammal a gyerekeket a bankba.
Ebből lett a baj!
Önre hagyta a gyerekeket?
- Igen. - Felháboritó!
Egy ilyen elfoglalt emberre? Szégyen, gyalázat!
Uraságod fontos ember.
Nagyra becsülik.
Hogyha a csemetéi sírnak,
nem ér rá meghallani,
a könnymaszatos kis arcukat
felderíteni...
Mert a papának
kenyeret kell keresni...
- Belátom, hogy... - Értem én.
Ön egyre hajt, hajt, hajt,
meg nem állva:
S az idő száll,
mint szélben a homok.
Ők egykettőre felnőnek,
és elmennek,
s már késő odanyújtani...
odanyújtani
azt a kiskanál cukrot...
mitől lemegy az orvosság...
Minden jót, uram! Nem tartom fel tovább.
Papa,
bocsánatot kérünk.
Nem tudtuk, hogy ekkora baj lesz.
Tessék papa, odaadom a két pennyt.
Most már, ugye, nem lesz baj?
Köszönöm!
Jöjjön be!
Vegye le a kalapját, Banks!
Jó estét, uraim!
- Kezdj már bele, fiam! - Igenis, papa!
1773-ban e bank egyik tisztviselője
könnyelműen jelentős kölcsönt
folyósított egy teherszállító hajónak, mely az amerikai gyarmatokra ment.
- Tudja mi történt ezután? - Igen, uram, ismerem a történetet.
A hajó Bostonnál horgonyzott,
amikor a helybeliek rézbőrűnek öltözve megtámadták.
Roppant faragatlanul viselkedtek és a teát a tengerbe szórták,
miáltal a teát nem lehetett eladni. Még Amerikában sem.
Pontosan! A kölcsön elveszett.
Pánik tört ki e falak között.
Megrohamozták a bankunkat.
Ama gyászos emlékű nap óta
nem fordult elő ilyesmi e bankban...
...a mai napig.
És ezt az ön fiának a minősíthetetlen viselkedése okozta.
- Vagy tagadja? - Nem tagadom, uram.
Készséggel vállalom a felelősséget a fiam tettéért.
Mire vársz még, kezdjél neki!
Igenis, papa!
- Nem, azt ne! - Nyugalom!
Halljuk, van valami mondanivalója, Banks?
Nemigen.
Azt mondják, amikor nincs mit mondani, csak azt mondhatjuk, hogy...
Nyögje ki végre, Banks, ha akar valami mondani!
- Csak egy szót, uram. - Mi az?
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
- Hogy? - Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus.
Mary Poppinsnak igaza van, ettől jobban érzem magam.
Miket beszél, jóember? Ilyen szó nincs is!
De van ilyen szó. Méghozzá remek szó!
Egyébként megmondjam, mi az, ami nincsen?
Tisztesség ne essék szólván,
szerintem ami nincsen, az ön! - Szemtelenség!
Mondok egy remek viccet.
- A faviccek gyöngyét. - Mi? Favicc?
Igen. Egy bájos ifjú hölgy, Jane és egy kiváló ifjú úr, Michael,
találkozik az utcán. Azt mondja Jane:
"Ismerek egy embert. Az egyik lába fából van. A neve Smith."
Mire Michael: "Tényleg? És a másik lábának mi a neve?"
Ez megőrült. Őrség!
Szuperkálifradzsilisztikexpialidózus. Egyre jobban érzem magam!
- Banks, ne merészelje! - Itt a két penny, két csodálatos,
szuperkálifradzsilisztikexpialidózus penny. Őrizze jól! Ég önökkel!
- Banks, hova megy? - Nem tudom.
Lehet, hogy beugrok egy krétarajzba és sétálok egyet a ligetben.
Vagy elkötök egy körhintalovat, és megnyerem vele a lóversenyt.
Vagy sárkányt eregetek, nem tudom. Majd Poppins tudja!
- Poppins? - A gyereklányunk.
Ő énekli azt a nevetséges dalt, hogy...
Csak egy kiskanál cukor kell, és lemegy az orvosság...
lemegy az orvosság... lemegy az orvosság...
Bolondgombát evett.
Egy faláb, amit Smith-nek hívnak...
Egy faláb...
Apám!
Papa! Jöjjön vissza!
Megfordult a szél. Egyenesen nyugatról fúj.
Nem érdekli, velünk mi lesz?
Azt ígérte addig marad, amíg nem fordul meg a szél.
- Most elmegy, Mary Poppins? - A kalaptartómat, légy szíves!
Mary Poppins, nem szeret minket?
Jól is néznék ki,
ha szeretnék minden gyereket, akitől elbúcsúzom!
Igen, diktálom: George W. Banks, Cseresznyefa utca 17.
180 centi magas lehet.
Hogyne, uram! Először a bankba telefonáltunk.
Csak annyit tudtak mondani, hogy az este elbocsátották.
Ezért gondoltuk, hogy esetleg elkeseredésében...
A folyóban kellene keresni!
Mostanság a Southwark híd divatos az öngyilkosok körében.
Na de Ellen!
Igazi hűvös, megfontolt úriembernek látszott.
Nem olyannak, aki könnyen elveszíti a fejét.
Rendezett életet élt, amennyire tudom.
...lecsúszik a kanál orvosság...
- Ez ő lesz! - Legalábbis az ő hangja.
Mrs. Banks, elhallgattatná azt a kornyikálót odakint?
A saját gondolataimat sem hallom.
Csak egy kiskanál cukor kell, és lemegy az orvosság...
George!
George, mégsem ugrott a folyóba? Hogy maga milyen megfontolt.
Minden rendben, előkerült.
Nem, elevenen.
Vagy most a kísértete csókolózik az özvegyével.
Annyira aggódtam. Mi történt a bankban?
Elbocsátottak! Kirúgtak!
Egy kis kanál cukorral lemegy az orvosság.
Agyára ment szegénynek.
Úgy igaz, ahogy itt állok.
George, mit művelt a pincében?
Mindjárt megtudja. Hol vannak a gyerekek? Jane, Michael!
- Édesapátok hív. - Ez nem a papa hangja.
- Jane! Michael! - Nem halljátok? Menjetek!
Ugye nem megy el, Mary Poppins?
Siessetek!
Megjavította!
- Hú de jó! - Hogy sikerült megragasztani?
A papírt és a zsineget
két pennyért megveheted.
Hamar kész a sárkány,
s fel az égbe száll.
Markold jól zsinegét, hadd repítse fel a szél!
Sárkányt röptetünk,
fel, míg ellát szemünk.
Sárkányt röptetünk.
A széllel szálljon,
fel, hol nem jártunk még!
Fel, hol oly kék az ég!
Röptessünk hát sárkányt!
Ha már sárkány, legyen farka is!
Jól hallotta, uram. Röptessünk sárkányt!
Dehogy, uram, nem úgy értem, hogy ön meg én!
Sárkányt röptetünk,
fel míg ellát szemünk.
Sárkányt röptetünk.
A széllel szálljon,
fel hol nem jártunk még!
Fel, hol oly kék az ég!
Röptessük sárkányunk!
Hogyha magasra viszi a szél,
te is mintha felrepülnél!
Táncolsz a szellővel,
csak markold a zsineget jól!
Csak markold a zsineget jól!
- Most! - Sárkányt röptetünk
fel hol nem jártunk még.
Sárkányt röptetünk.
A széllel szálljon!
Jó, hogy látom, Banks! Hadd gratulálok önnek!
A faviccen... a faláb neve Smith...
...vagy Jones, nem emlékszem,
papa halálra nevette magát.
Végtelenül sajnálom!
Ugyan, Banks, ne sajnálkozzék!
Soha azelőtt nem volt olyen jókedvű.
De még kinevezte önt igazgatónak. Gratulálok!
Hálásan köszönöm! Hálásan köszönöm, uram!
Fel hol nem jártunk még,
fel hol oly kék az ég!
Ó, menjünk
sárkányt eregetni!
Na tessék, szép kis hála! Még csak el sem búcsúztak.
- Nem, azt nem. - Nézze csak őket!
Úgy el vannak foglalva az apjukkal, hogy magával nem is törődnek.
- Ez így van rendjén. - Nem is bánja?
Aki mondhatni, maga a megtestesült tökély, az semmin sem bánkódik.
Igazán?
Mondok én valamit, Mary Poppins: Engem nem tud bolonddá tenni!
- Ó, valóban? - Valóban.
Nagyon jól tudom, mennyire szereti ezeket a gyerekeket.
És épp elég régóta ismerem magát ahhoz, hogy tudjam, hogy...
Leszel szíves befogni a csőrödet!?
Isten vele, Mary Poppins! Ne maradjon el soká!
Sárkányt röpítünk,
fel míg ellát szemünk.
Sárkányt röptetünk.
A széllel szálljon
fel, hol nem jártunk még,
fel, hol oly kék az ég!
Ó, menjünk
sárkányt eregetni!
VÉGE