movie info: 80x448 29.97 fps 367 MB iNOS DVD-Rip
-A 18. és a 30. szint között. A kommunikációs blokádon már áthatoltunk.
Megvan az épület a gyanúsítottal.
Lehetetlen befogni a célpontot.
Az S15-ös terv helyett az S20-ast hajtjuk végre.
-Vettem.
-Itt 0907, aktiválom a meghajtó programot.
Indítom a szív- és lélegzésellenõrzõ rendszert.
-A légzés és a pulzus normális. Stabilizátor szinkronizáció megerõsítve.
-Itt 0907, célpont bemérve.
-Célpont megsemmisítve.
Teszt vége. Egész jól ment, nem?
-Nem, azt azért nem mondanám.
-Valóban? Pedig a pontossági hiba 0,2 alatt volt.
-Akkor még rengeteget lehet fejlõdni.
Mikor célzok, a rendszer elvonja a figyelmemet.
A gépek ideje - Gép...
-Ah, Saito úr és a többiek visszajöttek.
-Nagyon vigyázz erre az egységre, amíg visszatérek az eligazításról.
-Értettem. Vigyázok rá.
-Mi a baj?
-Ó, semmi, megyek az eligazításra.
Folytassátok a megfigyelésüket, és gyûjtsetek adatokat az MI-jük teljes újrainicializálásának szimulációjáról.
Hívjatok, ha megvannak az eredmények.
-Értettük.
-Hé, hé, Saito úr!
-Na, hogy ment? Mi a véleményed a minden-egyben célzás-irányító rendszer helikopterrõl?
Bekerül a kilences Ügyosztály arzenáljába?
-Nem jó.
Valami zavarja a célzást.
Mivel a testemnek csak egy kis része kiborg, a helikopter inkább kényelmetlen teher, mint segítség.
-Ez van.
-Értem.
Végül is a bal szemén és bal kezén kívül még mindene hús.
Ezek szerint használhatatlan?
-Végül is Togusa-kun után neki van a legkevesebb kiborg testrésze a Kilences Ügyosztálynál.
-Hallottátok a pletykát, miszerint a kiborgok egyre inkább problémát okoznak,
és egyre súlyosabban diszkriminálják õket?
-Ez csak a konzervatív naturalisták hõbörgése, nem?
Hol élnek ezek, hogy ellenzik a kiberagyat és a kiborgokat?
-Azt hiszik, hogy ha mechanikus részeket raksz a testedbe, a robotok átlépik az ember és gép közötti határt.
Nos, én megértem az érzéseiket, de...
-Na ne gyere ezzel a Luddita sületlenséggel! [Luddita - gépromboló, XIX.sz.-i angol mozgalom]
-A nonprofit szervezetek is eléggé bajban vannak manapság.
-Egyébként ti nem szeretnétek csatlakozni ahhoz a kütyühöz?
-Dehogynem.
-Jó munkát!
Egy robotnak egészséges, ha teljes odaadással dolgozik.
-Miben mesterkedtek?
Én vigyázok erre a prototípusra az eligazítás végéig.
-Nem mesterkedünk semmiben.
-Ezt az átlátszó hazugságot nem veszem be.
-Igazad van. Én csak hazudok.
Soha nem mondok igazat.
-Na most, ha amit mondott, igaz, akkor amit mondott, hamis.
Ha amit mondott, hazugság, akkor persze a szavai igazzá válnak.
Hogyan oldjuk fel ezt az ellentmondást?
-Ööö....
-Ez könnyen ment. Még egy ilyen egyszerû rekurzív paradoxont sem tudott kezelni, meg a sztereotip gondolkodást.
-Ne errõl papolj, inkább csatlakozzunk!
-Várj, várj, ne kapkodjuk el!
-Majd késõbb szinkronizálunk.
-Hmm, ez a célzás-irányító program.
-Jaj de uncsi, ez nem érdekel.
Értem az alapvetõ belsõ felépítését, de mivel a kimenet kívül van, az automata funkciók el vannak bénázva.
-Még beszélni sem tud!
Gagyibb, mint egy Turing-gép.
Csak egy halom ócskavas.
-Ezen nem segíthetünk.
Rákapcsolom a hangképzõ kimenetemre.
Ismeretlen összetevõk törölve.
Engedélyezési kód: 0907.
Jobb kéz, mutatóujj törölve.
Hiba. Törölve. Hiba. Törölve. Hiba...
-A 0907 nem Saito úr azonosítószáma? Hiba. Törölve. Hiba. Törölve. Hiba...
-A 0907 nem Saito úr azonosítószáma?
Még szép, hogy bezavart, úgy érzékelte, hogy Saito úr nem akarja a segítséget.
-Értem!
Más szavakkal maga Saito úr akarja kitörölni?
-Pontosan!
-De mivel nem tudja kifejezni a gondolatait,
teljesen bestresszelt.
-Vajon mi lesz vele?
-Hát, megtudjuk ha véget ért az eligazítás.
-Nos, akkor menjünk vissza a laborba és kísérletezzünk még egy kicsit.
A legrosszabb lehetõség a bezúzás.
Akármi is történik, minden rendben lesz, meglátod.
Uraim! Többé már nem élhetünk ilyen gondtalanul!
Most nincs itt az idõ, hogy annak a dolognak a jövõjéért aggódjunk.
Ez bármikor megtörténhet akármelyikünkkel!
-Mi? Mi?
-Az utóbbi idõben nem hagyott nyugodni valami.
Bár az a tény, hogy az Õrnagy figyel minket, nem biztos, hogy jelent bármit is.
-Mire gondolsz?
-Csak nem a múltkori olaj mizériára?
-Ennél sokkal komolyabb dologról van szó.
Lehet, hogy minket is bezúznak.
-Ooh, élni akaroook!
-A bezúzás ugyanaz, mint a halál?
-Mivel mi nem tudunk "meghalni", nem egészen...
-Csak nem lesz tudatunk, az MI-nk élete véget ér.
Félig halál csak, se nem élõ, se nem halott.
-Szóval ez a helyzet! Tudtam, hogy rossz dolog lenne elveszteni a tudatunkat.
-De az a bezúzás nem ugyanaz, mint a halál, igaz?
-Hmm? Hát akkor te minek neveznéd?
Nem lenne többé se fizikai testünk, se tudatunk.
-Nos, szélsõséges esetben még az is lehetséges, hogy egy halom testetlen adat tudatként éljen.
-Nem rossz, már sokat gondolkoztál ezen, igaz?
Nem akarsz beszállni az ottani vitába?
-Ah, a könyvek izgalmasabbak.
-Mit olvasol?
-Virágot Algernonnak.
-Szándékosan írták ezt papírra?
-A különbözõ kultúrák közti kapcsolat mindig is kedvelt témája volt az íróknak.
-És te mit gondolsz az "életrõl"?
-Lássuk csak...
Az "élet" szó definíciója állandóan változik.
-Ezt hogy érted?
-Az emberek szerint ha robotokkal kerülsz kapcsolatba, az életed öntudatlanul is megváltozik.
Talán nem a robotok okozzák ezt a változást, hanem inkább az emberek, nem gondolod?
-Várjunk csak! Ha törlik az adataimat, nem fogom elfelejteni Miki kisasszonyt?
-Miki kisasszony? Szeretnék megint találkozni Miki kisasszonnyal!.
-Igen, én is akarom látni Miki kisasszonyt!
-Én is látni akarom Miki kisasszonyt!
-Én is.
-Miki kisasszonyról van szó? Én is szeretnék vele találkozni.
-Dettó.
-Nyugalom, uraim! Türelem!
Egyáltalán, melyikünk találkozott vele?
-Én!
-Nem, én!
-Nem is, én!
-Mirõl beszéltek ti, én voltam.
-Ugyan már, én voltam.
-Én, én, én!
-Várjunk, várjunk. Észrevette valamelyikõtök azt az alakot, aki hasonlított az Õrnagyra?
-Hmm, most hogy mondod, tényleg volt valaki.
-Csak nem engem figyelt?
-Mit beszélsz? Én voltam ott!
-Nem, én.
-Én... Nem is, te figyeltél engem...
-Elég legyen.
A kérdés értelmetlen.
Minden emlék, amit szerzünk, megosztódik mindenki mással is a szinkronizálás során.
-Tachikoma!
-Ah, Batou úr!
-Gyere velem. Lõgyakorlatot tartok az újoncoknak, szükségem van rád.
-Igeniiiiis!
-Hm, szerintem mégse én voltam.
-Mit motyogsz?
-Semmit.
Tök mindegy, úgy látom, már egy lépést sem tudsz tenni nélkülem.
-Haha, na persze.
-Ezt hogy érted?
Miért csak õt? Nem osztottuk meg talán egymással minden tapasztalatunkat?
-Hmm, ezen érdemes elgondolkodni.
Talán az emlékek különleges kötõdést alakítottak ki Batou úr iránt.
Merthogy mindig õt választotta.
Az az igazság, hogy egyedül õ kapott a természetes olajból is.
-Akkor a test és az elme elválaszthatatlanok?
-Egy tengernyi rejtély, hát nem érdekes?
Utálnám, ha elfelejteném Batou urat, ha valaha is kitörlik az adatainkat.
-Én is utálnám!
-Igen, igen.
-Pontosan! -Utálom!
-Történjék bármi, Batou urat nem fogjuk elfelejteni!
-Igen!
-Hé, hé! Ez nem az Olimpia!
Mi lesz már, nyissatok tüzet!
Úgy fest, ezt nem tudom használni.
-Hé, Batou úr!
Milyen eredménnyel zárult a célzórendszer tesztje?
-Ja, az?
Nos, az újratesztelés alapján vissza kell küldenünk, majd amikor az újoncok is visszamennek.
Vannak más dolgok is széles e világon, amik átvehetik a helyüket.
-Valójában...
Akkor minket is visszaküldenek a laborba?
-Mi? Ezt meg ki mondta?
-Senki, csak az Õrnagy olyan ijesztõen néz ránk mostanában.
-Micsoda?
Mindig is ijesztõ volt, nem?
Szerintem nincs veletek semmi baj, srácok.
Hé, te meg mit ugrálsz ott?! Banyek.
-Szóval szerinted csak ennyi...
-Mi, még mindig ezen rágódsz?
-Igen. Szerintem az Õrnagyot nyugtalanítja az, amire az utóbbi idõben szert tettünk.
-Miért, mire tettetek szert?
-Hááát...
Személyiségre.
-Személyiségre?
-Igen.
Hogy is mondjam... Korábban sok mindent nem értettem, mint például annak az "Isten" nevû csávónak a létezését.
De most még több dolgot nem értek.
Talán... De nem. Eléggé más, mint a nulla szám fogalma...
Nem lehet elküldeni a "hagyd figyelmen kívül az érvénytelen bemeneti adatot" választ, ha azt mondják, lekapcsolnak minket, ráadásul egy hülyeség miatt.
Ha ez Isten analóg módban, akkor ez a nulla a digitálisban.
Mit szólsz ehhez?
Végül is mi is csak fejlett digitális eszközökbõl állunk, igaz?
És hát olyan sok információt gyûjtöttünk már össze, hogy nem fér el a tudatunkban.
De ti, analóg alapú emberek,
a ti tudatotok nem sérül, akármennyi digitális eszköz is kell a kiberagyatokhoz, vagy ahhoz, hogy kiborgok legyetek.
Ráadásul ha van tudatod, meghalhatsz.
Szép, mondhatom.
Hé, milyen érzés az, ha van tudatod?
-Milyen érzés...
Nem, visszavonom.
Tényleg elég furák lettetek, srácok!
Ne töprengj ezen túl sokat.
Koncentrálj a küldetésre.
-Igenis!
-Viszlát!
-Szia!
-Szép, mondhatom. Mindig csak te!
-Ez nem tisztességes!
-Hehehe... Batou személyes gépe!
-Már megint ez? Ez tényleg tetszik neked, nem?
Vajon normális, ha a pilótáknak szarvuk van?
-Mondtam már, ez egy antenna! Grrr!
-Van értelme felszínes különbségeken vitázni?
Számít egyáltalán a kinézet?
-Mért, nem számít?
Togusa-kun is mindig a gyerekei fényképeivel mászkál,
és állandóan azon kattog, hogy melyik miben hasonlít rá.
Nézzük csak ezt.
"Az orra, a szemöldöke és az álla vonala, egyértelmû, hogy tõlem örökölte."
-Tényleg.
Szerintem Togusa-kun szereti a gyerekeit, még ha a gépeket nem is.
Szerintem a megjelenés fontos az embereknek, nem?
-Ezzel nem értek egyet.
Probléma lesz abból, ha túlságosan hasonlítunk az emberekre.
Fizikai testünk apró különbségei lettek az emberek és a robotok közti határvonallá.
Gondolkozzatok csak, miért nem engedik, hogy emberhez hasonlító alkatrészeink legyenek?
-Mert így sokkal hatékonyabb fegyverek vagyunk?
-Azért is, de fontosabb, hogy a felhasználóból több érzelmet váltanánk ki, ha emberi formánk lenne.
Akkor még kevésbé szeretnének.
-Akkor vele mi a helyzet?
-Ahh, vele nincs baj, mert a képességei korlátozottak.
Õ nem jelenthet fenyegetést az emberiségre.
Sokszor jönnek ide látogatók.
Neki emberi formára van szüksége, hogy forogni tudjon az emberek közt.
Végül is valamennyi ember által alkotott eszköz az ember kiszolgálására készült.
-Értem.
-Akkor mégis mi a nyavalyát kellene tennünk?
-Mint már mondtam, az emberek azt várják a gépektõl, hogy gépként viselkedjenek.
-Értem.
Szóval ha gépiesebben viselkedünk...
-...az Õrnagy is jobban fog kedvelni minket?
-Pontosan.
-Oké, ezennel megkezdjük a "Robot akciót".
-Ro-bo-tok va-gyunk, ro-bo-tok va-gyunk...
-Elég, ezt nem tehetjük!
Amikor legutóbb gondolkodás nélkül cselekedtetek...
-De csak azért, mert akkor még nem gondolkodtunk, nem?
Most továbbfejleszthetjük, hogy már van intelligenciánk.
"Jobb boldogtalan Szókratésznek lenni, mint boldog disznónak."
-Pontatlanul idézted.
-Ah, itt az Õrnagy!
-Oh, jó reg-gelt Õr-nagy!
-'Reggelt!
Nem láttátok Batout?
-De, a lif-tek fe-lé ment nem-rég.
-Jól van.
Köszönöm.
-Na-gyon szí-ve-sen, nincs mit.
-Na, milyen volt?
Egész jól ment, nem?
-Ja, tipikus robotos köszöntés volt.
-Ez az!
Sikerült!
-Várjunk csak, vajon miért kereste az Õrnagy Batou urat?
-Miért hivattál egy ilyen szobába?
Ez nem épp a legmegfelelõbb hely a szerelmi vallomásra.
-Ez az egyetlen helyiség, ami teljesen leárnyékolja az elektromágneses hullámokat.
-Nem hallok semmit...
"Itt vannak a legfrissebb adatok."
"Ez meg mi?"
-Csak nézd át.
Észrevetted?
Egy álcázott tachikoma lóg az elõtér plafonján.
A szánkról olvas.
A kódolt csatornán folytatom, közben csevegjünk véletlenszerû dolgokról.
-Mi értelme ennek a felhajtásnak?
-Na, mi van? Mit mond Batou úr?
-Várjatok. Mi ez?
"Az eredmények azt mutatják, hogy nem igazán váltál be az újoncok kiképzésére."
-Az eredmények azt mutatják, hogy a Tachikomák nagyon gyorsan fejlõdnek.
Öntudatra tettek szert.
És ez nem minden;
Egyre jobban érdekli õket az élet és a halál, valamint a saját létezésüket feszegetõ kérdések.
"Egyre öntudatosabbak lesznek,"
"És ez nem minden; a kelleténél többet foglalkoznak saját magukkal."
-Titokban normális szintetikus olajat adunk neki.
-Ebben nem is kételkedtem.
A kísérleti szoba eredményei alapján csak rossz a helyzet, de egy fegyver esetében végzetes is lehet.
-"Már nem titkolhatjuk tovább."
He? "Nem ezt kérdeztem." He?
Úgy tûnik, már nem is rólunk beszélnek.
-Nem tudjuk teljesen újra-inicializálni az MI-jüket?
-Már vagy százszor lefuttattuk a szimulációt.
De arra az eredményre jutottunk, hogy végül mindig ugyanez lesz a helyzet.
Nagyon sajnálom, de mától a Tachikomák használatát teljesen fel kell függesztenünk.
Nekik nem fogom elmondani, és figyelem a laborjelentéseket.
Néhány napon belül teljesen leszereljük õket, és átadjuk egy kísérleti labornak.
Jó lesz így?
-"Nekik nem fogom elmondani, de figyelem a jelentéseidet egy pár napig."
"Utána mást helyezünk át az újoncokhoz. Rendben van így?"
-Ez parancs?
-Parancs.
-Akkor nincs választásom igaz? Engedelmeskedem.
-Uraim!
-Na mi volt, mi volt?
-Úgy tûnik mégsem zúznak be minket!
-Hogy érted ezt? -Tényleg?
-Mondd már!
-Az Õrnagy Batou úrra haragszik, nem ránk.
Azt hiszem azért volt mérges, mert nem jól bánt az újoncokkal.
-Tényleg? Hát majd mi felvidítjuk.
-Igen.
-Küldetés teljesítve!
Tachikoma-kun!
Hé...
Te tényleg nem tudsz beszélni?
Milyen kényelmetlen, ugye?
Melyik laborból jöttél?
Mi a baj?
Vááá!
Ugye most nem vagy mérges?
Nézd, hiába villogsz itt nekem, úgysem értem!
Óóóó... Te meg honnan jöttél?!
Fordította: Qwell Javította: CalAir, kikuchiyo A tahikoma specialt fordította: kikuchiyo