Már jobban vagy,
de még ne erőltesd meg magad.
Igen. Sokkal jobban érzem magam.
Ez jól néz ki. Mi ez?
Legyél hálás!
Bouillabaisse-féle halászlé.
Napról-napra gyógyulnak a sebeid.
Megfőzve egész jók ezek a ráktetemek.
Ez "ráknibalizmus"!
Na, mesélj a szülőföldedről, és hogy hol is van!
Halld szavam: a neve Elfhelm.
Egy valóságos utópia a nyugati tengeren.
A virágok sziporkáznak, satöbbi, satöbbi.
E... "Elf Heim"?
Nem "Heim"!
Elfhelm!
Tele van magadfajtákkal, mi?
Nekem az úrnő mesélt róla.
Egy Skellig néven ismert legendás sziget innen nyugatra.
Ahogy a szellemfa erdeje, ez a sziget is a Mezsgyéhez tartozik,
tehát nincs rajta a hajótérképeken, és akárki nem léphet be oda.
Ráadásul a tündérek mellett számos varázsló is él ott.
Mindig is el akartam jutni oda.
Um, Schierke?
Szeretnék kérdezni valamit.
Megtanítanál engem varázsolni?
Ez aztán váratlan.
Farnese boszorkány akar lenni?
E-Egy pillanat...
A trollok óta ezen gondolkodom.
De hát te felnőtt vagy, nem lehetsz tanonca egy taknyos kölyöknek!
Tudod, akkor ott lenyűgöztél
azokkal az isteni csodákkal és a mágiával.
Mikor elérkezett az idő, hogy nekem is meg kell védenem valakit,
Cascából, és a tőled kapott varázspengéből
sikerült bátorságot merítenem.
De hát az csak egy ezüst kés.
Számomra megcáfolhatatlan varázspenge!
Flora azt mondta, fogadjuk el a misztériumot,
fedezzük fel és értsük meg a létezés minden formáját,
így járhatunk a varázslók útján.
Ha egy magasabb törvény fénye elűzheti a sötétséget,
akkor kérlek, avass be a rejtelmeibe!
Hékás! Nincs itt semmi látni való!
Azt mondják, nem kezdhetsz bele a mágia tanulmányozásába,
csakis nagyon fiatalon.
Mégpedig azért,
mert ahogy az ember öregszik, a fizikai világból szerzett tudása csapdába ejti őt,
így nehezebb megszabadítani az előítéleteitől.
De a rengeteg borzasztó dolog után, amit tapasztaltál,
ez már nem jelenthet gondot.
Én magam is tanonc vagyok még,
de azt hiszem, az alapokra megtaníthatlak.
Köszönöm, mester!
"M-Mester"...?
Farnese úrnő... egy boszorkány!
"Mester...?"
Kezdhetjük a bűbájokkal?
A legelejéről vágunk neki.
Kinyilatkoztatott ómen
Menjünk már vissza, Schierke...
Éjszaka ijesztő a tenger.
Egy kis séta?
Tény, hogy ebben a holdfényben
nehezebb elaludni.
Guts úr?
Még sohasem láttam a tengert.
Az úrnő úgy mesélt róla, hogy egy kapu, ami a szellemvilágba vezet.
Gyönyörű és kedves,
ugyanakkor rémisztő is,
de aki megpillantja, annak rabul ejti a szívét.
Az ilyen helyek mindig is kötődtek a szellemvilághoz.
Ezidáig csak ábrándozni tudtam róla,
de most, hogy itt állok,
végre megértettem az úrnőm szavait.
Olyan ösvényre léptem, ahonnan már nem fordulhatok vissza.
Túl jó tanonc vagy.
Talán egyszerűbb számodra magadban tartanod mindent,
és csak mások miatt aggódni.
N-Nem erről van szó...
Viszont ha gyerekként mindent elfojtasz,
elfuserált felnőtt lesz belőled.
Miattam ne aggódj.
Nekünk, varázslóknak
egy közeli hozzátartozó eltávozása
más jelentéssel bír, mint azok számára, akik a fizikai világban élnek.
Egy varázsló egyaránt része a szellemi és fizikai világnak,
és így számunkra
ez nem a vég, hanem egy magasabb létformává születés.
Ez nem...
nem olyasmi...
amiért sírni kéne...
Most már jobb egy kicsit.
Ez a sós levegő bántja a szemem és az orrom.
Őszintén szólva nekem is...
Az egész testemet.
Áh! Mondtam, hogy túlhajszolod magad.
Vagy úgy!
Észre se vettem, és felnőttél.
De el se hiszem, hogy az első személy pont egy ilyen vén...
mármint idősebb személy...
Bár tény, hogy még mindig jobb, mint az a másik kettő.
Te miről beszélsz?
Egy fiatal lány legelső szerelme egy idősebb, vad férfi!
Ez csikis!
De cuki.
M-Mi az?
Látogató.
Úgy látom, túlélted.
És ezek szerint ugyanúgy te is.
Az utóbbi időben sorra halmozom az adósságaimat feléd.
Bár ezen nincs semmi meglepő.
Köszönöm, azt hiszem.
Ezúttal mit akarsz tőlem?
A szem hamarosan kifakul,
a nyelv képtelen lesz ízlelni,
s az ujjak belefáradnak a remegésbe.
Ezek rossz előjelek.
Ha tovább folytatod a harcot abban a páncélban,
a fény, a hang, a melegség,
és sok minden más is odavész.
Jaj, ne...
Nem bírom...
ahogy mindig mindentudóként viselkedsz.
Kösz, hogy szóltál,
de többet nem fogom hagyni, hogy megtörténjen.
Uralni és irányítani fogom ezt a valamit.
Így van.
Nem hagyom, hogy baja essen.
Hálásan köszönöm, amit értünk tett.
Elnézést,
de megkérdezhetem, milyen kapcsolatban voltak önök az úrnőmmel?
Talán ez a páncél egykor az öné volt?
Mi ketten barátok voltunk,
akárcsak most ti egymásnak.
A jelenlét, ami abban a páncélban nyugszik, olyan, mint egy örökké kiolthatatlan láng.
Még ha uralmad alá hajtod is,
parazsa perzselni fog téged,
és idővel háborgó lángtengerré lobban.
Még ha védelmez is a bűbáj,
örökké ébernek kell maradnod,
amennyiben emberi lény akarsz maradni.
Köszönöm a javaslatot.
El tudnál mondani nekünk még valamit?
Miért...
Miért támadták meg az apostolok a kastélyt?
A héja önkényesen
a fizikai világ törvényei fölé helyezi magát.
Így senki az emberi világból nem jelenthet fenyegetést rá.
Mintha egy történet szereplője
kihívná a történet szerzőjét.
Csak olyan személynek van esélye a héja ellen,
aki maga is a történeten kívülre vetődött.
Ezért támadták meg az útnőmet?
Egyetlen varázsló tízezerszer hatalmasabb fenyegetést jelentett rájuk, mint egy ütőképes hadsereg.
Ez...
nem igaz!
Ha úgy döntötök, tovább haladtok ezen az úton,
hamarosan újabb apostolokkal találkoztok.
Hogyan?
És aki az élükön fog állni, minden bizonnyal...
a héja lesz.
Guts úr?
Az a nyomorult... közeledik.
Guts úr!
Oltalmazol vagy küzdesz?
Folyton ezt fogod kérdezni a lelkedtől.
A Mezsgyén utazó halandóként ez a te sorsod.
Végezetül adok egy kis reményt.
A tündérek földje, ahová tartasz,
és a tündérek királya, ki ott vár rád...
Az ő neve Hanafubuku.
Hallottam már róla.
Egy nagy hatalmú tündérkirály, akiről legendákat zengenek.
A neve nem csak a grimoárokban szerepel, hanem versekben és elbeszélésekben is.
És a kis töpszli ezt egy szóval sem mondta.
Én sem említettem.
Puck othonának királya olyan hatalmas, hogy...
Az ő erejével lehetséges,
hogy társad, a megbélyegzett lány
újra visszanyerje ép elméjét.
Komolyan beszél?
Ahogy mondtam.
Tényleg...
visszatérhet?
Lehetséges?
De ne feledd:
a te magad reménye
nem biztos, hogy egyben az övé is.
Visszakaphatja?
Komolyan?
Igen.
Hanafubuku egy tündérkirály, és a hatalma legendás.
Szerintem sikerülhet.
Nem tudtam, hogy ilyen királyotok van.
Te miért hallgattál erről?
Csak azt ne mondd, hogy...
Nem tudott róla?
Ez nagyszerű hír, Guts.
A te magad reménye
nem biztos, hogy egyben az övé is.
Köd van...
Guts úr?
Történt valami?
Valami a ködbe burkolózva közeledik.
Ezek is élőhalottak?
Jöjjenek csak!
Rég harcoltam már egy jót!
Ez a jelenlét hasonlít
azokhoz a lényekéhez, akik a kastélyra támadtak.
Itt vannak!
Mi ez a dög?
Ez egy szellem állati testbe helyezésével született mágikus létforma.
Egyfajta famulus.
Ki készíthette?
Bajban vagyunk!
Ivalera!
Megyek!
Egyet ide...
Megvan!
Telihold van.
Ilyenkor a legerősebbek a varázslatok.
Ugyan nem szent földön vagyunk, de a kardinális pontokra helyezett bűbájok itt is működnek.
Nyerjetek időt nekem, amíg végzek a varázslattal!
Rendben.
Farnese kisasszony, kérlek, védd meg Cascát!
Értettem.
Guts úr, ilyen állapotban még nem harcolhatsz!
Ideje újra formába hoznom a testemet.
De ezek miatt nem nagyon mehetünk ki.
Adok nekik egy kis harapnivalót!
Ízleld meg hatalmam!
Ezt pontosan így terveztem!
Egyenesen a szájába gurultál.
Na jó!
Jól van! Így tovább!
Azta! Még mindig tudsz!
Érzem.
A vérszagra megy.
Várja, hogy kiszabaduljon.
Oda kell figyelnem.
Le kell hűtenem az elmémet.
Csak egy kicsit meríthetek a páncél erejéből.
Épp csak annyit, hogy a fájdalom enyhüljön, és tudjak mozogni.
Aki a gyeplőt tartja, az én vagyok!
Itt van! Itt van!
Valamit! Valamit csinálj!
Csilivili, mint mindig.
Éjszaka nézve mintha sarki fény lenne.
Nem esett bajotok?
Egyelőre a kunyhó biztonságos.
Viszont a lények teste fizikai,
így a pajzs nem sokáig fogja visszatartani őket.
Valaki minden bizonnyal a közelből irányítja őket.
Ha őt legyőzitek...
És ő hol van?
Most keresem.
Ajánlom, siess, kis boszorkány!
Bakker! Bakker!
Megvan már?
Kövesd a jelenlétet...
Megtaláltam!
A parti sziklák mögött!
Ez az!
Most már megnyugodhatunk.
Várj!
Még nem.
Ezek kusánok...
Köd?
Emberek! Azonnal tűnjünk innen!
Ez meg mi az ördög?!
Nagyobb, mint egy ogre!
Fene!
A pajzsom nem tud feltartóztatni egy ekkora szörnyet!
Ha kiszúrom a szemét...
Serpico!
Óvatlan voltam...
Az irányítója...
a tengeren van?
Ez baj. Túl messze van.
Ez durván erős!
Guts úr!
Ne menj! Nem harcolhatsz tovább!
Mondom, még mindig tud.
Le fogja győzni.
Jaj, ne...
Vigyázz!
Maradj itt!
Most kinyírom, esküszöm!
Engedj már el, a fenébe is!
Felvette...
Ez durva...
De így a sebei felszakadnak!
Vissza fogom hozni.
Háborgó tenger...
Lehúz engem a háborgó tenger mélyére...
Moraja, mint egy állat üvöltése...
Nahát...
A legendák szerint
a berzerkereket nem pusztán az ellenségeik, de bajtársaik is rettegték.
Igen... Ahogy most harcol, az...
És nem csak ez.
A berzerker elpusztít mindenkit maga körül,
legyen az barát vagy ellenség.
Takarodj!
Gyilkolj! Pusztíts! Zúzz!
Takarodj!
Taka...
E-Ez valami rossz vicc...
Hé! Végeztél már?
Mindenki hátra!
Most mi van?
Nem tudom...
Nyisd ki a szemed!
Figyelj rám!
Fény...
A felszín...
Nyújtsd a kezed,
Guts úr!
Mester!
Újra önmagad vagy?
Nem esett bajod?
A rohadt életbe!!
Végül csak úgy történt, ahogy mondta.
Ha mindig mindent magadba fojtasz,
elfuserált felnőtt lesz belőled.
Nem igaz?
De... Igaz...
A következő részben
Úgy hallottam, elintézted egy emberemet. Segítek neked
Te boszorkány vagy, igaz?
Más szóval kalózok
Kit érdekel az az idióta kalap?
Nekem van hová hazamennem...
Legközelebb: Az emberek városa