Miféle páncél ez?
Amikor felvettem, a fájdalom megszűnt.
Nem...
Nem is érdekel többé a fájdalom.
De ami még fontosabb...
az az ösztön, ami egyre erősödik bennem.
A belsőmből valami erőszakos akar a felszínre törni.
Engedd szabadon!
Igen.
Ez...
Engedj mindent szabadon!
Ez az én...
Szabadon!
Engedj mindent szabadon!
Engedd szabadon!
A páncél megváltozik!
Lángokkal szegélyezett ösvény
Érdekes.
Szóval ez a te igazi erőd.
Így már megéri elpusztítanom téged!
Hátratántorított engem?!
Micsoda nyers erő!
Tényleg ő lenne az, akivel az előbb harcoltam?
Megrepesztette az ágyúgolyónak is ellenálló pajzsomat?!
Ilyen súlyos páncéllal és hatalmas karddal ember...
Nem! Ember semmiképp...
sem mozoghat így!
Egy ágyút rejtegetett a pót karjában?!
Mindig is szörnyű ereje volt,
de most még pusztítóbb, mint valaha.
Egy ágyú volt a művégtagjában?
Ijesztő...
Veszélyes tovább folytatnia ezt a harcot.
Ezt hogy érted?
Guts úr sebei még nem gyógyultak be,
pusztán csak nem érzi a fájdalmat.
Nem érzi?
Ez az ereklye a törpök által kovácsolt
Berzerker Páncél.
Berzerker...
Páncél?
A páncél viselője
összhangba kerül legbelső énje jelenlétével,
és megállíthatatlanná válik.
A feltörő ösztöne akkora erejű lesz, hogy megfeledkezik a fájdalom és a félelem érzetéről.
Az ember tudat alatt
lekorlátozza saját erejét, hogy önmagát védje.
A fájdalom egy figyelmeztetés, ami jelzi a test pusztulásának közeledtét.
Fájdalom nélkül az emberek elképesztő erőre és gyorsaságra tesznek szert.
Azonban a test korlátainak túllépése életveszélyes.
Mi történik Gutsszal?
Nem...
Nem vagyok elég erős, hogy kapcsolatba lépjek egy ilyen hatalmas jelenléttel.
Elismerésem, Fekete Bajnok.
Méltó ellenségünk vagy.
Ízleld hát meg legerősebb...
csapásomat!
Hogyan?!
Legyőzte!
De...
Lenyűgöző.
Megnyerted a párbajunkat.
Ahogy azt beszélik...
Nem. Még annál is elképesztőbb harcos vagy!
Azonban legnagyobb feladatom most kezdetét veszi.
Mint mesteremnek,
a Fény Héjájának egyik apostola,
most végzek veled!
Egy sárkány?!
A rám ruházott apostoli hatalmamnál fogva
eltemetem a Fekete Bajnokot!
Kivédte!
A fenébe...
N-Nem lehet!
Megállította!
Egy ember megállította egy apostol támadását!
Felháborító!
Megsebezted az acélnál is keményebb korundbőrömet?!
Lehetetlen...
Hé, az előbb... a végtagjai még nem úgy álltak...
A páncél miatt van.
A páncél megtámogatja a törött végtagokat.
Áthatol az izmokon, egészen a csontig.
A páncél előző viselője is a húsába engedte annak acél tüskéit,
végül belehalt a küldelembe, miután minden csontja eltört, és minden csepp vér kifolyt a testéből.
Ha már eleve veszélyben volt, miért használ Guts egy ilyen tárgyat?!
E-Ez egy nemes áldozat a barátai életéért!
Mit tegyek?
Megint hibáztam...
Úrnőm, miért?
Miért pont így?
Mégis mit tehetnék?
Képes vagy rá.
Egyedül te, egy varázsló lehet képes rá.
Úrnőm?
De még nincs elég tapasztalatom.
Káosszal a lelkemben nem tudok...
Így, hogy tudatában vagy,
mennyit kell még tanulnod, s milyen sebezhető vagy az erőd által,
képes vagy rá.
Utat kell mutatnod a bajnoknak bensője erőfolyamának örvényében.
H-Hé, most mit csinálsz?
Visszahozom Guts urat.
Vigyázzatok a testemre!
Megcsinálom, úrnőm.
Vigyázzunk rá?!
Hé!
Meg fogom menteni.
Nem hiszem el.
Kibírtad ezen formám két csapását is,
ráadásul megsebeztél.
Mi vagy te?
Tűzsárkány nagyurunk!
Hadd csatlakozzunk!
A boszorkány már elhalálozott,
így most nincs semmi dolgunk.
Nehezen boldogul, amint látom.
Hogy mondtad?
Mi van?
Ha apostolként küzd ellene, nem kellett volna már–
Nem ér! Az átváltozás közepén voltak!
Te rohadék!
Úgy érzem,
jó pár bordádat eltörtem, mi?
A stílusa egyre kevésbé emberi.
Ember...
Igen. Olyan, mintha...
Látok valami finomat arrafelé.
Ha muszáj, felkapjuk Schierkét, és futunk.
Rendben!
Schierke...
Ez...
Ez a páncélon belül örvénylő gyűlölet.
Sikerülni fog?
Ha ez valakit elnyel, annak a személyisége cafatokra szakad.
Az ott...!
Guts úr dühének megtestesülése, amit a páncél jelenléte hozott létre.
Odabent van Guts úr?
De képes vagyok rá?
Meg tudom menteni, mielőtt ez az örvény elnyeli?
Egyetlen hiba, és engem is beszippant.
Nincs időm tétovázni.
Fénygömbök?
Guts úr emlékdarabkái?
Mint a fáklyafények...
Erősödik a sötétség!
Ne!
Mi ez? Félek!
Magába szippant!
Úrnőm!!
Hiszen az...
az úrnőm...
Értem már.
Ez Guts úr személyisége.
Az úrnőm védőbűbája tartja egyben.
Harcolj! Ne engedd, hogy az örvény elragadjon!
Elragadjon...? Engem...?
Igen! Ha engedsz neki, megtébolyodsz!
Ez a hely elemészt téged!
Emlékezz arra, ki vagy!
Az már... nem számít...
Öl! Pusztít! Rombol!
Hasít! Harcol! Ellenség!
Apostol! Ellenség! Barát!
Griffith...!
Éget!
De igenis számít!
Emlékezz arra, amiért utazol!
Amiért most is harcolsz!
Senki sem szenvedne így másokért, ha már minden mindegy lenne neki!
Utazni...
Harcolni...
Indok...
Ez... mi?
Ez...
kicsoda?
Ismerem.
Ne...
Hozzá ne érj!
Emlékezz rá! Az ő neve Casca!
Casca...?
A te neved pedig... Guts!
Guts, a megbélyegzett harcos!
Casca, a megbélyegzett nő védelmezője!
Lássuk, kibírod-e az égető leheletemet!
Micsoda?!
Ez burtál!
Guts!
Ne menj oda, Casca!
Te ki vagy?
Guts...
Rettenetes...
Nem menekültök!
Semmi baj.
Az ott...!
Úrnöm!
De nagy!
És de fiatal!
Ügyes voltál, Schierke.
Menj!
Az erdő hamarosan elpusztul.
Mikor a szellemfa odavész,
ez a hely is eltűnik.
De én... Nem... Nem akarok...
Ez itt a Mezsgye, ahol az idő marasztalja a régmúlt létformáit.
Én is, és ez a fa is túl sokat éltünk már.
Bármilyen boldogító is legyen a napfény,
az ifjaknak nem szabad itt ragadniuk örökké.
Eljött az idő, hogy kirepülj.
Hagyd hátra ezt a helyet, és találd meg a saját ösvényedet, tanítványom.
Ugyan nem sokáig maradhattam veled,
de hosszú életem ezen szakasza volt a legeslegboldogabb.
Köszönöm.
Úrnőm!
Vigyázz, te ostoba!
Tűnés!
Megállj, Fekete Bajnok!
Miféle láng ez?
Még én, a Tűzsárkány se tudom semlegesíteni!
Az élet csupán más testet ölt.
Álmaidban viszont láthatjuk még egymást.
Csak rajtad múlik, megragadod-e az adódó lehetőséget.
Áldás kísérjen téged utadon, gyermekem.
Ég veled, napfényem...
Ott van.
Az ellenállástól jöttek?
Úgy van.
Örvendek a találkozásnak.
Laban vagyok, a középföldi Holló Lovagrend vezetője.
Laban nagyúr!
Megtisztel, hogy személyesen jött el hozzánk.
Mint parancsnok, el kell ismernem,
amit önök ezidáig véghez vittek.
Ugyan. Az "ellenállás" csak egy hangzatos név.
Tehetetlenek vagyunk, meg kell húznunk magunkat a föld alatt, akár a férgek.
Windham mostanra
démonok városa lett, és mintha nem is evilági volna.
Aki ellenállt, megölték,
akiket pedig letartóztattak, származástól függetlenül a csatatérre vezényelték.
A nőket a kastélyba hurcolták,
ahol kusán rituálékhoz használták fel őket.
Nem tudni, élnek-e.
Egyedül a menthetetlen gyerekek és idősek maradtak.
Ez szörnyű...
Viszont jó hírrel is szolgálhatok.
Charlotte hercegnő életben van.
Úgy tudjuk, az Újjászületés Tornyának legtetején tartják fogva.
És ez biztos?
Egész biztos.
Nem egy társunk halt meg ezért a hírért.
Ha a hercegnő jól van...
a királyi vérvonal nem szakad meg, és tovább él a remény!
Laban nagyúr, mi nem merészkedhetünk a városfalon kívülre,
így nagyon keveset tudunk a kinti eseményekről.
Szeretnék érdeklődni egy szóbeszéddel kapcsolatban.
Merre van a héja?
Mi ez?
Jaj, nem! Ezek ők!
M-Mi ez?!
Laban nagyúr, erre!
Mi ez a szörny?!
Kusán varázslat.
A kusánok varázslattal irányításuk alá vontak félig ember, félig állat teremtményeket!
El se hiszem,
pedig a saját szememmel láttam...
Akárcsak mi.
Egy napon köd telepedett a városra,
és utána szörnyek bukkantak elő a semmiből, mintha a köd vonzotta volna őket ide.
A városlakók félelmükben
bezárkóztak az otthonaikba.
B-Bekerítettek!
Nyilak? Honnan?
Az ott...!
Windham lakói,
bújjatok el és várjatok!
Egy erős szélcsapás hamarosan eloszlatja ezt a várost elfedő miazmát.
Ki vagy te?
Küldetésem van, így mennem kell.
Bújjatok el és készüljetek
a viharra, melyet a héja hoz magával!
Milyen hatalmas!
Úgy látom, tetszik neki.
Olyan gyerekes.
Ez csak egy kis pocsolya.
Ugye, Schierke?
Köszönöm.
Guts úr!
Izé... Jól vagy?
Az én testem nem olyan törékeny.
Ne aggódj.
De még mindig úgy gondolom, hogy pihenned kéne még néhány napot a páncél nélkül.
Már lassan egy hónapja lábadozom.
Nem pazarolhatok több időt.
Erősebb ugyan a fájdalom, mint harc közben,
de a páncélnak hála még így is tudok utazni.
Túl felelőtlen vagy!
Az a páncél átkozott,
és ha harcba bocsátkozol, talán megint elveszíted önmagad.
De ha erre sor kerülne, egy bizonyos kis boszorkány gondoskodik rólam, nem igaz?
Miért ilyen könnyelmű?
Még így sem biztos,
hogy túléli, pláne nem akkor, ha harcol.
Gyönyörű.
Azt hittem, többé nem láthatom...
ezt a békésen lenyugvó napot.
A következő részben
... tündérpokol
Tanítasz nekem varázslást?
Olyan útra léptem, amin már nem fordulhatok vissza
Valami áthatol a ködön
Tökéletes alkalom, hogy ellazítsam a testem
Legközelebb: Kinyilatkoztatott ómen