Végre kész van.
Nagyobb feladatnak bizonyult, mint gondoltam.
Hát nem nosztalgikus?
Nem láttam előre, hogy majd vissza kell hoznom ebbe a világba.
Bizonyára tudatában vagy a veszélynek is, ami vele jár.
Igen, így van.
Egész életemben őriztem.
De talán
ez eggyel több indok arra, hogy a gyermekek segítségére legyen.
A sors akarta így.
Nem. Azt nem hinném.
Ugyan az emberek újra és újra elkövetnek bizonyos hibákat,
viszont a sors nem egy egysíkú kör,
inkább egy spirál.
Nem feltétlenül fogják azt az utat választani, amit te vagy én.
Itt vannak.
Ha a magukfajták is képesek voltak áttörni az akadályon,
az az elgyengülésem jele.
Harcolni fogsz értem?
Nekem már úgyis végem.
Eggyel több indok arra, hogy békében nyugodj.
Köszönöm.
Nem feledem az áldozatodat, öreg barátom.
Szerettem volna még egyszer
utoljára látni azt a félénk mosolyodat...
A Berzerker Páncél
Valami baj van?
Nincs... Csak egy pillanatra mintha hallottam volna az úrnő gondolatait.
Talán csak szeretnéd már, hogy Flora megdicsérjen téged.
Fogadok, hogy a démonokat elzáró kis Schierke története legenda lesz majd ezen a vidéken.
Ugyan... Dehogy...
Pusztán csak bezártam a trollbarlang bejáratát.
Hatalmas erőt szólítottam meg, amit nem tudtam irányítani,
és szükségtelen pusztítást okoztam.
Még mindig tapasztalatlan vagyok.
Engem igazán lenyűgöztél.
É-Értem...
Nagyon ijesztő a tekinteted, drágám.
Ez az! Kitaláltam!
Őszintén szólva még mindig nem tudom, hogy ezek az emberek részét képezik-e a végzetemnek.
de...
Guts?!
M-Mi van veled?
A templomban nem gyógyultak be a sebeid?
Ez...
Már csak a heg látszódik.
Nem. Ez egy súlyos sérülés.
Hogyan?
A fizikai seb begyógyult ugyan,
de az asztrál testén esett sérülés még nem.
Ha nem teszünk semmit, legyengül,
és a fizikai seb újra felszakad.
Jaj, ne!
Megmenthetjük, igaz?
Ha időben kap az úrnő gyógyszeréből, akkor igen.
Segítsetek vinni!
Nem nagy dolog...
Csak megszédültem egy pillanatra.
Támaszkodj a vállamra,
ha gondolod.
Jól vagyok.
Az asztrál testen ejtett sérülések a lélek sebei.
Fájdalmas trauma egy ilyen sérülés.
Nem is kéne, hogy eszméleténél legyen.
Guts úr, mi történt odalent, miután mi eljöttünk?
Azt a sebet nem ejthették trollok.
Még a védőbűbáj, amit rád olvastam, is semlegesült.
Odacsaptam egy szörnynek,
akinek volt képe angyal képében megjelenni.
Hogy?! Hogy lehetséges?
Hogy volt ellenfél egy halandó egy ilyen erejű asztrális lénynek?
Az a kard...
Talán az erő, ami körbelengi, továbbfejlődött a szellemvilág lényei ellen vívott harcokban.
Ne hagyd, hogy a rejtett csodák félrevezessenek téged!
Nyisd ki a szemed, és lásd magad előtt az igazságot!
Ez a férfi még mindig él.
Mi ez a jelenlét?
Az erdőből jön...
A kastélyból!
Az erdő akadálya megszűnt!
Casca?
Farnese és Casca maradjon itt!
Mi történik?
Kósza trollok?
A trolloknál sokkal aljasabb lények támadták meg a kastélyt.
Az öregasszony bajban van.
Ők azok!
Ú-Úrnőm!
ÚRNŐM!!
Állítsátok meg!
R-Rendben!
Semmi kétség.
Ezek...
apostolok.
Te meg hogy kerülsz ide, nyomorult?!
No lám!
Egy emberke tiszteletét teszi nálunk.
A boszorkány barátja vagy?
Ez mocskosul fájt!!
Nézz magadra, ahogy lengeted azt a böszme kardot,
de állni se bírsz!
Te vagy? Mit csinálsz itt?
Szoros a kötelék köztem és a kastély úrnője között.
Kötelék?
Vagy úgy.
Ezért voltál ott a trollbarlangnál is.
Te meg ki vagy?
A nevem nem tartozik rátok, apostolokra.
Hívjatok egyszerűen csak úgy, "az Isten Ökleinek ellensége".
Mit zagyválsz te itt?
Várj! Én emlékszem rád!
Te vagy az a lovag, aki megzavarta a mesterünk újjászületését.
Mester?
És téged is ismerlek.
A mester egyik áldozata vagy.
Egyike a kettőnek, aki túlélte.
Az nem lehet...
Ki hitte volna, hogy pont itt futok össze mindkettőtökkel.
A sors, igaz?
Zodd!
Te mit keresel itt?
Nem igaz... Te is annak a mesternek a...?
Elmondhatom.
Csakis egyvalakit ismernek el a nem emberi lények mesterüknek.
Zodd úr!
Engedd meg, hogy én, Grunbeld gondoskodjak erről az emberről.
Rendben van.
Hálásan köszönöm.
Sokat hallottam rólad.
Halandó létedre
elég erős voltál ahhoz, hogy túléld a Napfogyatkozást.
A boszorkány talán méltó ellenfél,
de egy távoli erdő mélyén rejtőző öregasszony megtámadása ekkora túlerővel...
nem tűnik túl nemesnek egy harcos számára.
Ennek ellenére vállaltam, hogy segédkezek ebben a feladatban,
hogy hűségemet bizonyíthassan a Héjának.
És lám, most itt áll előttem egy ilyen hírhedt harcos.
Megérte rávennem magam, hogy eljöjjek ide.
Griffith küldte ide őket?
Mit akar az asszonytól?
Én, Grunbeld, a Héják Bandájának tagja,
párbajra hívom a Fekete Bajnokot.
Micsoda?
Kezdjük hát!
Mit mondott az előbb?
A Héják Bandája...?!
Úrnőm!
Isidoro úr?
Mi ütött beléd, boszi?!
Miért nem varázsolsz?
Mert...
annyira megzavarodtam, hogy nem tudom megfelelően használni a mágiát...
Az úrnőm...
Mindketten gyertek ki gyorsan!
Serpico?
Nem tudsz azzal a legyeződdel tenni valamit a tűz ellen?
Még mit nem!
Csak tovább szítanám a lángokat.
Úrnőm, merre vagy?
Válaszolj, kérlek!
Schierke...
Úrnőm!
Jól figyelj rám, drága tanítványom!
Add ezt oda a Fekete Bajnoknak!
Ezt? Komolyan?
Mi folyik itt?
Miért most?
Siess!
Egy szörnyű ellenség közeledik.
Ha nem adod neki oda, a bajnok...
De úrnőm, így meg fogsz...!
Hé! Mi van már?
Tudtad, hogy egyszer eljön ez is.
Az én időm lejárt.
De...
De miért?
Miért ilyen kegyetlenül?
Miért nem békében?
Miért a lángok közé veszve?
Eleget éltem, hogy ezt a véget érdemeljem.
Varázslóként te is tudod, mekkora bűn egy halandó számára, hogy az idővel dacolván ily sokáig él.
Nem akarom!
Olyan magányos leszek nélküled...
Nem fogom többé az öledbe hajtani a fejemet...
sem teázni a gólemekkel...
Minden... Minden semmivé lesz...
A lángok martalékává lesz...
Schierke...
Micsoda csapás...
Emberi alakban van, mégis...
erősebb, mint a legtöbb apostol.
Hogy meritek Héják Bandájának nevezni magatokat?!
Nahát.
A fenébe... Több bordámat is eltörte...
Lenyűgöző kard.
Két ütést mértem rá a kalapácsommal, de még csak meg sem repedt.
Viszont mi ez a kardforgató stílus?
Csak elterülsz a földön, cseppnyi ellenállást nem tanúsítva.
Te könnyen beszélsz, mocsok.
A páncélom nélkül...
A Tűzsárkány szeret játszadozni.
Mi addig fejezzük be a munkánkat.
Vegyük a boszorkány fe–
Azt nem hagyom.
Rohadék!
Félre!
Ő az enyém.
Végezz vele!
Megölte a társunkat!
Parancsolom,
hogy a többiek öljék meg a boszorkányt!
Eredjetek!
Megszöknél a csatából, pusztán egy nőért?
Ez nem rád vall.
Úgy emlékszem, egykor a harc volt a mindened,
halhatatlan.
Ne érts félre.
Egyedül én tarthatlak sakkban téged.
Ennyi az egész, nem több.
Szóval akkor mindkettőnk helyzete változott valamelyest.
Nocsak!
Gyerekek?
Te vagy a boszikölyök?
M-Mi az ördög?!
Most intéztük el a trollokat, erre még több szörny jön?!
Ez egy apostol!
Ide figyeljetek! Ha élni akartok, mondjátok meg, hol van a boszorkány!
Habár a tűzben úgyis meghaltok.
Átkozott!
Erre!
Ki kell jutnunk az épületből.
Talán gonosz leszek,
de ha Floráért megyünk, mi is meghalunk.
A raktárba megyünk.
Van ott valami, amit oda kell adnom Guts úrnak.
Megértettem, úrnőm.
Teljesítem a kívánságod.
Nem tudom, hogy ez a férfi a végzetem része-e,
de varázslóként egyedül én menthetem meg őt.
Egyedül én, a szellemfa erdejének boszorkánya, Florának növendéke.
Ott van!
Egy védőbűbájt kell odaadnod neki?
Igen, de nem csak azért jöttünk.
Az úrnőm a bűbájt ráolvasta az egyik ereklyére.
Egy veszélyes, ám nagyon erős ereklyére.
Gyenge!
Mondd,
tényleg te lennél a Fekete Bajnok?
Tucatnyi apostol gyilkosa,
és Halhatatlan Zodd méltó ellenfele?
Esküdt ellenségünk
egy ilyen nyápic alak?!
Válaszolj!
Zodd úr szerencsés,
hogy egy igazi ellenféllel találkozott.
Egy harcos számára a csatatér szent hely.
Vágya a vérontás közepette szembenézni a halállal.
Te viszony méltatlan vagy ama harcosi dicsőségre, amivel oly sokan felruháztak.
Miért viselkedik egy szörny harcosként?
Micsoda beképzelt dög.
Nem vagy méltó arra, hogy a kalapácsom által halj meg.
Sorsod, hogy cafatokra robbanj!
A gólemek?
Átkozott bábok!
Schierke?
Az öregasszony jól van?
Azt mondod, menjek be oda?
Mi van ott?
Értem.
Ez szörnyű...
Ahogy Schierke mondta, a sebe felnyílt.
Nem tudjuk ellátni!
És most?
Ilyen állapotban mit sem ér a páncél!
És ha sokáig maradunk, elégünk a tűzben.
Ha most ölti magára a páncélt, veszélybe kerül az élete.
De...
Boszorkány!
Hol vagy, boszorkány?
A fenébe! Itt vannak!
Azt hiszem, ideje eltűnni.
Addig maradsz, amíg jól esik.
Varázslattal tennem kell valamit.
Az én felelősségem, hogy most veszélyben vannak.
He? Mi ez?
Biztos, hogy ez segíteni fog?
Me-Megbénultam! Megbénított ez az izé!
Mi változna meg attól, hogy felveszi a páncélt?
Nem tehetünk mást, mint hogy bízunk Schierkében.
A rohadt életbe!
Itt van a szörny!
Elegem volt.
Hol bújkálsz, Fekete Bajnok?!
Hát nincs szégyenérzeted?!
Segíts!
Fáj!
Megettem!
Halottnak kéne lennie!
Csak nem...
Nahát...
E-Ez már több, mint erős!
Mi történt vele?
Az előbb még lábra se bírt állni!
Te kis fukar!
Már akkor oda kellett volna adnod neki azt az izét, amikor a trollok ellen mentünk!
Ez nem ilyen egyszerű...
Tényleg ő az?
A mozgása teljesen más.
Viszont az a kard csakugyan az övé.
Hiszen az...
Ismerős, mi, riválisom?
Azt az ösvényt szánod neki, mint a tiéd?
Ugyanazt az őrült, démoni ösvényt?
Miféle páncél ez?
Amikor felvettem, a fájdalom megszűnt.
Nem...
Nem is érdekel többé a fájdalom.
De ami még fontosabb...
az az ösztön, ami egyre erősödik bennem.
A belsőmből valami erőszakos akar a felszínre törni.
Engedd szabadon!
Igen.
Engedd szabadon!
Ez...
Mindent!
Ez az én...
Szabadon!
Engedj mindent szabadon!
Engedd szabadon!
A páncél megváltozik!
A következő részben
Egy hihetetlen történetbe csöppentem
Ez hát a Fény Héjája
El ne felejtsd megnézni magad is!
Fogalmam sincs, hogy része-e a végzetemnek
A szellemek óvjanak utadon!
Legközelebb: A boszorkány merengése